ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/309/26 Справа № 2-9167/2010 	  	Суддя у 1-й інстанції - Покопцева Д.О. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Петешенкової М.Ю., Свистунової О.В.
при секретарі – Пікос А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 19 травня 2025 року по справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження 
Заявлені вимоги мотивовано тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. перебуває виконавче провадження № 74950318, відкрите 08 травня 2024 року на підставі виконавчого листа Жовтневого районного суду Дніпропетровська № 2-9157/2010. 
Вважає цю постанову неправомірною, оскільки виконавець мав винести постанову про відновлення виконавчого провадження; сума заборгованості вказана недостовірна; замовчується, що до вересня 2018 року існувало виконавче провадження № 33338224, відкрите Апостолівським ДВС ГУ ТУЮ у Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2 259 680 грн 84коп на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за цим же виконавчим листом. 10 липня 2012 року одночасно із відкриттям виконавчого провадження державний виконавець наклав арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 – маслозавод і обладнання маслозаводу, які розташовані АДРЕСА_1 , склав опис цього майна і передав його на відповідальне зберігання Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» як стягувачу. 
Також було описано нерухоме майно, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 1220310100:03:225:0006, площею - 0,0258 гектарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в, та разом із усіма правоустановчими документами передано на відповідальне зберігання стягувачу. 
Внаслідок бездіяльності державного виконавця та неправомірних дій стягувача (АТ КБ «Приватбанк») все майно працюючого виробничого комплексу (маслозавод), ще до проведення прилюдних торгів та аукціону було демонтовано та незаконно реалізовано, а для участі в прилюдних торгах та аукціоні було залучено підставних осіб. 
Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2014 року визнано недійсними прилюдні торги та аукціон від 28 травня 2013 року по реалізації арештованого нерухомого та рухомого майна виробничого комплексу (маслозавод), що належить ОСОБА_1 на праві власності; - протоколи про проведення цих прилюдних торгів і аукціону; - акти про проведені прилюдні торги і аукціон, видані ВДВС Апостолівського РУЮ. 
Визнання недійсними прилюдних торгів і аукціону з реалізації арештованого майна виробничого комплексу (маслозавод) стало наслідком того, що вони були проведені 28 травня 2013 року за стартовою ціною, визначеною у звітах про оцінку, які на час організації та проведення торгів та аукціону були не чинні, що є порушенням вимог ч. 5 ст. 58 Закону України про виконавче провадження (чинної на той час). Згідно вимог цієї правової норми звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом 6-місяців з дня його підписання суб?єктом оціночної діяльності - суб?єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. 
Натомість, проведення повторної оцінки виробничого комплексу (маслозавод) неможливо, оскільки арештованого нерухомого та рухомого майна виробничого комплексу (маслозавод), переданого на відповідальне зберігання стягувачу (АТ КБ «Приватбанк»), вже не існує в природі, хоча ОСОБА_1 (боржник) на теперішній залишається його власником. 
Зараз у провадженні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області на стадії підготовчого провадження перебуває цивільна справа № 171/1708/20 за позовом ОСОБА_2 до Держави України в особі Державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Пожидаєвої Чистик Н.В., Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної неправомірними діями державного виконавця внаслідок чого не було забезпечено фактичного стягнення, натомість - втрачено належне боржнику ОСОБА_1 арештоване майно: будівлі та споруди Апостолівського маслозаводу та його обладнання, що знаходились по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 . 
Згідно висновку судової експертизи, проведеної у справі №171/1708/20, вартість виробничого комплексу (маслозавод), який перебуває на відповідальному зберіганні у стягувача (АТ КБ «Приватбанк») становить понад 8 (восьми млн. грн.), що є більш ніж достатнім для звернення стягнення по виконавчому листу No2-9167/2010 від 21 березня 2010 року. 
Відповідно ч. 5 ст. 12 Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв?язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред?явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. 
08 травня 2024 року, тобто через 5 років, 7 місяців та 10 днів з дати повернення (28 вересня 2018 року) виконавчого листа стягувачу (АТ КБ «Приватбанк») приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А., нехтуючи пропущення стягувачем встановленого законом строку для пред?явлення виконавчого листа N02-9157/2010 від 21 березня 2011 року до виконання та не поновлення ним пропущеного строку (АТ КБ «Приватбанк»), в порядку ст. 12 Закону через суд, безпідставно виносить постанову про відкриття виконавчого провадження № 74950318 замість постанови про відновлення виконавчого провадження. 
Це при тому, що стягувачу (АТ КБ «Приватбанк») та приватному виконавцю Шаган О.Д. достовірно відомо, що зазначені у постанові державного виконавця від 28 вересня 2018 року підстави для повернення виконавчого листа стягувачу (АТ КБ «Приватбанк») не змінилися жодним чином на теперішній час; згідно державного реєстру об?єктів нерухомості власником комплексу будівель та споруд виробничого комплексу (маслозавод) розташованого у АДРЕСА_1 , який було передано на відповідальне зберігання стягувачу (АТ КБ «Приватбанк»), на теперішній час залишається- ОСОБА_1 . 
Крім того, на відповідальному зберіганні стягувача (АТ КБ «Приватбанк») зараз находиться також нерухоме майно розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 1220310100:03:225:0006, площею земельної ділянки - 0,0258 гектарів, за адресою: АДРЕСА_2 . 
На підставі викладеного вважає, що саме порушення стягувачем (АТ КБ «Приватбанк») та приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. вимог ст. 19 Конституції України та загального цивільно правового принципу добросовісності, розумності та справедливості, тому заявник просить з мотивів пропуску строку пред?явлення стягувачем до виконання виконавчого документа, а також порушення вимог ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», визнати неправомірною постанову приватного виконавця Шаган О.Д. від 08 травня 2024 року про відкриття виконавчого провадження № 74950318, та зобов`язати приватного виконавця Шаган О.Д. скасувати цю постанову. 
Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 19 травня 2025 року у задоволенні скарги відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що виконавчий лист востаннє повернутий приватним виконавцем Щигарцевим І.В. 07 травня 2021 року; що, згідно відмітки державного виконавця на виконавчому листі від 28 вересня 2018 року залишок за виконавчим документом складає – 1837864,60 грн, а надалі стягнуто ще 4485,60 грн, то суд першої інстанції не може погодитися із доводами скарги стосовно пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Цей строк перервався 07 травня 2021 року, почався заново і станом на день подання приватному виконавцю Шагану О.А. до виконання разом із заявою стягувача не сплинув.  
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити її скаргу в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що було повторно подано один і той самий виконавчий лист №2-9157/10, який раніше вже було повернуто у 2018 році з причин втрати предмету іпотеки, нерухомого та рухомого майна виробничого комплексу Маслозавод, що забезпечувало борг заявника перед стягувачем АК КБ «Приватбанк» в сумі – 2 259 680,84 грн., яке в поза судовій процедурі перебувало на відповідальному зберіганні у стягувача без нових правових підстав свідчить про зловживання правом, та порушення майнових прав заявника. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав. 
Так, матеріалами справи встановлено, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. перебуває виконавче провадження № 74950318 з примусового виконання виконавчого листа № 2-9157/2010, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 21 березня 2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №1/558-МК від 23 листопада 2007 року - 2 259 680,84 грн. 
Вказане виконавче провадження відкрито оскаржуваною постановою від 08 травня 2024 року на підставі заяви стягувача (банку) від 07 травня 2024 року за вх.№2772. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 25 листопада 2010 року у справі №2-9157/2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №1/558-МК від 23.11.2007 року – 2259680,84 грн. 
Цим же рішенням суду стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № 1/558-МК від 23.11.2007 року – 200,00 грн, у рахунок повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи – 120 грн., а разом – 320,00 грн. Стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір – 1700,00 грн., у задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено. 
На виконання вказаного вище рішення суду 21 березня 2011 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська було видано виконавчий лист №2-9157/10, який перебував на виконанні головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області - Пожидаєвої-Чистик Н.В. виконавче провадження №33338224 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2259680,84 грн. 
Постановою державного виконавця від 28 вересня 2018 року у виконавчому провадженні №33338224 виконавчий лист №2-9157/10 було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в постанові вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 28 вересня 2021 року; також зазначено, що за час перебування виконавчого провадження на виконанні частково стягнено кошти, залишок боргу складає 1837864,60 грн. 
Виконавчий лист №2-9157/10 у подальшому перебував на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпровської області Щигарцева І.В., про що свідчать відмітки на виконавчому документі. 
На виконавчому листі міститься відмітка приватного виконавця Щигарцева І.В. від 07 травня 2021 року, відповідно до якої стягнуто за виконавчим документом – 4485,60 грн. 
Також встановлено, що 07 травня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до приватного виконавця Шагана О.А. із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-9157/2010 від 21 березня 2011 року. 
Постановою приватного виконавця Шагана О.А. від 08 травня 2024 року відкрито виконавче провадження №74950318 з примусового виконання виконавчого листа №2-9157/10 від 21 березня 2011 року, боржником у якому є ОСОБА_1 . 
Також приватним виконавцем Шаган О.А. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 183337,90 грн. та постанову про накладення арешту на майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 2017116, 90 грн. 
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оскільки виконавчий лист перебував на примусовому виконанні і був повернутий стягувачу постановою від 28 вересня 2018 року, тому відбулось переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, і з урахуванням частин 4, 5 статті 12, п. 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк розпочався спочатку - з дня закінчення строку дії відповідної заборони, а саме з 07 травня 2021 року. Таким чином, звернувшись повторно із заявою про примусове виконання, стягувачем не було пропущено строк пред`явлення виконавчого листа № 2-9157/10 до виконання, а винесена державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження є правомірною. Заявницею за змістом заявлених вимог скарги не доведено та в силу принципу змагальності сторін не спростовано обґрунтованості та законності позиції державного виконавця. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
За правилами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Згідно частин 2,3 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.
Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
Отже за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.
Пункт 9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла станом на 28 липня 2016 року) передбачає встановлення заборони відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.
Зазначений Закон втратив чинність 23 вересня 2021 року із набранням чинності Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1381-ІХ від 13 квітня 2021 року. Набрання чинності відбулось 23 квітня 2021 року, згідно умов якого: Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р., № 43, ст. 386; 2020 р., № 38, ст. 279; із змінами, внесеними Законом України від 16 вересня 2020 року № 895-IX) втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом. Тобто, мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті - закінчив свою дію 24 вересня 2021 року.
Крім того, порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні».
В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації.
Також пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
На даний час строк дії воєнного стану в України продовжено.
Також 26 березня 2022 року набрав чинності Закон від 15 березня 2022 року №2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» та 06 травня 2023 року набрав чинності Закон України №3048 ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану», якими встановлено що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Відповідно до п. 5 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Доводи апеляційної скарги про те, що що було повторно подано один і той самий виконавчий лист №2-9157/10, який раніше вже було повернуто у 2018 році з причин втрати предмету іпотеки, нерухомого та рухомого майна виробничого комплексу Маслозавод, що забезпечувало борг заявника перед стягувачем АК КБ «Приватбанк» в сумі – 2 259 680,84 грн., яке в позасудовій процедурі перебувало на відповідальному зберіганні у стягувача без нових правових підстав свідчить про зловживання правом, та порушення майнових прав заявника, колегія суддів не може прийняти до уваги, з огляду на наступне.
Так, виконавчий лист повернутий стягувачу 28 вересня 2018 року на підставі п. 9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», який передбачає встановлення заборони відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.
Вказаний Закон втратив чинність 23 вересня 2021 року із набранням чинності Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1381-ІХ від 13 квітня 2021 року.
Отже, відбулось переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та новий строк почав свій перебіг з 07 травня 2021 року.
Таким чином, постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ухвалена в межах строку, оскільки вказаний строк перервався.
Державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, зокрема, державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі – виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом (ст.5 Закону України «Про виконавче провадження»).
З матеріалів справи вбачається, що всі дії виконавця були направлені виключно на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Пунктом 9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Порушень норм матеріального або процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.
З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а тому не має підстав для її задоволення.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 19 травня 2025 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частина постанови проголошена 24 лютого 2026 року.
Повний текст судового рішення складено 04 березня 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді М.Ю. Петешенкова 

О.В. Свистунова