Справа № 752/20293/25 
Провадження № 2/752/2264/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2026 року  Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді - Машкевич К.В., за участю секретаря - Касаткіної А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства « Сенс Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, приватний виконавець виконавчого округу Київської обл. Сидорчук А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати таким, що не підлягає виконанню, Виконавчий напис № 14903 від 14 лютого 2022 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2. 
Посилається в позові на те, що 14 лютого 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2. був вчинений Виконавчий напис, яким з нього на користь АТ`Сенс Банк`стягнуто заборгованість у розмірі 76 056, 82 грн за умовами укладеного з банком кредитного договору № 631191054 від 11 липня 2019 року. 
11 серпня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської обл. Сидорчуком А.А. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2, накладено арешти на його майно та рахунки, як боржника.
Після ознайомлення з матеріалалми виконавчого провадження та з метою з`ясування підстав його вчинення, він мав намір звернутися до приватного нотаріуса, однак Міністерством юстиції його було повідомлено про анулювання ліцензії приватного нотаріуса ОСОБА_2 та припинення його діяльності.
Він дійно укладав з відповідачем кредитний договір, однак екземпляр цього договору йому надано не було та повідомлено, що достатньо видачі йому кредитної картки.
Таким чином, він не може перевірити, на підставі чого у нього, нібито, виникла заборгованість, та не може перевірити законність нарахування заборгованості.
Жодних вимог від банку з приводу заборгованості з моменту укладення кредитного договору він не отримував.
Він не визнавав та не визнає існування заборгованості за кредитним договором.
Крім того, Виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріт».
Так, Виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який не був посвідчений нотаріально, а атаож не перевірив наявності спору щодо розміру заборгованості.
Вважає, що уже саме по собі ненаправлення йому банком письмової вимоги про усунення порушень свідчить про спірність заборгованості.
З урахуванням цього, просить задовольнити позов. 
Позов був зареєстрований судом 20 серпня 2025 року та відповідно до статті 33 ЦПК України було визначено склад суду.
Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження в справі.
Копія позову з додатками відповідачу та третім особам була направлена позивачем при зверненні до суду на виконання вимог частини 1 статті 177 ЦПК України.
Відповідно до статті 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для подання відзиву, третім особам пояснень на позов.
08 вересня 2025 року відповідач подав пояснення на позов, якими проти позову заперечує.
Посилається на те, що саме позивач має довести спірність заборгованості за умовами кредитного договору, яка була з нього стягнута.
В той же час, будь-яких доказів спірності позивач при зверненні до суду не надав, як і свого розрахунку боргу, а сама його точка зору з цього приводу, не підтверджена належними доказами, таким доказом бути не може.
Сама по собі незгода позивач з сумою боргу не може свідчити про її спірність.
При зверненні за вчиненням Виконавчого напису приватному нотаріусу були надані достатні докази, які свідчать саме про безспірність суми заборгованості позивача за умовами кредитного договору, а також передбачені законом документи для його вчинення.
Просить у позові відмовити.
Треті особи своїм правом не скористалися, пояснень на позов не подали.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 11 липня 2019 року між сторонами був укладений кредитний договір № 631191054.
14 лютого 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2.був вчинений Виконавчий напис, яким з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість за умовами договору в розмірі 76 056, 82 грн.
За змістом Виконавчого напису заборгованість стягується за період часу з 07 вересня 2021 року по 08 грудня 2021 року.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської обл. Сидорчука А.А. від 11 серпня 2022 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2.
Постановами приватного виконавця від 11 серпня 2022 року та 18 серпня 2022 року накладено арешт на майно та кошти боржника.
( а.с. 11 - 18 )
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною 1 статті 39 Закону України «Про нотаріт» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.
Таким актом є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року. 
Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.  
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. 
Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. 
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. 
Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
З точки зору статті 88 Закону України «Про нотаріт» безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. 
Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
За змістом статей 15, 16, 18 ЦК України захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. 
Це право існує, поки суд не встановить зворотного. 
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. 
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. 
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Відповідно до пункту 1.1 вище приведеного Переліку для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються: 
а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); 
б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчено нотаріально, отже не був тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. 
Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.
Відповідно до частин 1, 3 статті 13 ЦПК України .суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Частиною 4 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З долучених позивачем доказів вбачається, що ним були вжиті заходи, передбачені законом, для доведення своїх вимог перед судом.
Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 15 липня 2025 року наказом Міністерства юстиції України від 09 лютого 2023 року № 560/5 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством за № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 , анульовано. 
Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 13 лютого 2023 року № 231/6 нотаріальну діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_2 припинено з 14 лютого 2023 року.
Відповідно до Акту приймання-передачі документів до державного нотаріального архіву від 27 жовтня 2023 року №67 документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса ОСОБА_2 передано до Київського державного нотаріального архіву.
При цьому, відповідно до Акту №1 від 27 жовтня 2023 року, копії виконавчих написів та документи, на підставі яких вони вчинені, за індексом справи «02-20» за 2022 рік відсутні.
( а.с. 27 - 31 )
В постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17 зазначено, що на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. 
Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. 
Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.
Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат».
Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15 зазначила, що наведена норма Порядку вчинення нотаріальних дій спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. 
Тому повідомлення боржника необхідно вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом. 
Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Будь-яким чином перевірити процедуру вчинення Виконавчого напису, безспірність заборгованості по Кредитному договору, а також строки давності суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має стягувач при зверненні до нотаріуса.
З урахуванням цього суд вважає обґрунтованими і твердження позивача в цій частині щодо неможливості спростувати розрахунки банку при вчиненні Виконавчого напису в зв`язку з неотриманням вимоги про погашення заборгованості та припинення діяльності приватного нотаріуса.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.
Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. 
Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. 
Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. 
Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр.
Тобто, відповідач повинен довести, що його дiями не було порушено права позивача. 
Вiдповiдно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Подавши письмові пояснення з запереченнями на позов, представник відповідача обмежився самим посиланням на ненадання доказів позивачем. 
У той же час, не виконавши свого процесуального обов`язку, будь-яких доказів на їх спростування також не надав.
За таких обставин у суду відсутній підстави вважати доведеними заперечення відповідача про дотримання вимог закону при вчиненні Виконавчого напису за його ініціативою.
Суд вважає, що права позивача мають бути захищені шляхом визнання Виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
З урахуванням приведеного вище, суд вважає безпідставними посилання представника відповідача на невиконання позивачем вимог закону щодо змагальності сторін та ненадання доказів заявленим позовним вимогам.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, задоволення вимог позивача, з відповідача на його користь післягає стягненню сплачений судовий збір при зверненні до суду.
Керуючись статтями 15,16, 18, 1212 ЦК України, статтями 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, статтями 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 109, 110, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд 
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Визначи Виконавчий напис №14903 від 14 лютого 2022 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2., про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства « Сенс Банк» таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Акціонерного товариства « Сенс Банк» на користь  ОСОБА_1 1 211, 20 грн судового збору. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: Акціонерне товариство « Сенс Банк», адреса: 03150 м.Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ЄДРПОУ: 23494714. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Суддя:       К.В.Машкевич