ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року	Львів	Справа №140/15128/24 пров. №А/857/12092/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.03.2025р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській обл., Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії щодо переходу на інший вид пенсії, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Стецик Н.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 04.03.2025р., м.Луцьк; дата складання повного рішення суду І інстанції: 04.03.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

30.12.2024р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Харківській обл. № 907640824349 від 01.11.2024р. про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії щодо переходу на інший вид пенсії на пенсію по віку згідно до Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу»;
зобов`язати ГУ ПФ України у Волинській обл. з 25.10.2024р. перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця за віком відповідно до п.п.10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу», ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» та здійснити виплату пенсії з 25.10.2024р. згідно довідки № 13.4-15/6 від 24.10.2024р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки № 13.4-15/7 від 24.10.2024р. про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виданих Департаментом фінансів, бюджету та аудиту Луцької міської ради;
стягнути з ГУ ПФ України в Харківській обл. в користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позову (а.с.1-3).
Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.21 і на звороті).

Згідно рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.03.2025р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Харківській обл. № 907640824349 від 01.11.2024р. про відмову в перерахунку пенсії щодо переходу на інший вид пенсії по віку згідно до Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу»; зобов`язано ГУ ПФ України в Харківській обл. перевести позивача з 25.10.2024р. на пенсію державного службовця за віком відповідно до п.п.10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VІІІ від 10.12.2015р. «Про державну службу», ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» та здійснити виплату пенсії з 25.10.2024р. згідно довідки № 13.4-15/6 від 24.10.2024р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки № 13.4-15/7 від 24.10.2024р. про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виданих Департаментом фінансів, бюджету та аудиту Луцької міської ради; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.53-56).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Харківській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.61-69).
В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що позивачу призначена пенсія згідно Закону України «Про державну службу», яку вона отримувала з 2014 року по 2018 рік. Відтак, права на повторне призначення пенсії відповідно до вказаного Закону вона не має, а положення п.п.10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VІІІ від 10.12.2015р. «Про державну службу» не можуть застосовуватися до спірних правовідносин.
Також звертаючись до пенсійного органу із заявою № 16477 від 25.10.2024р., позивач просила здійснити перерахунок пенсії державного службовця, надаючи нові довідки щодо заробітної плати. Однак, суд помилково не врахував, що проведення перерахунку пенсії державного службовця не передбачено чинним законодавством.

Представник позивача – адвокат Лукомська В.В. скерувала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.88-91).

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Ухвалою апеляційного суду від 16.03.2026р. витребувано від відповідача ГУ ПФ України у Волинській обл. додаткові докази по справі (а.с.105-109); вимоги вказаної ухвали виконано відповідачем в установлений судом строк (а.с.111-122).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, в період з 18.05.2014р. по 26.02.2022р. ОСОБА_1 отримувала пенсію по віку відповідно до Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).
Починаючи з 27.02.2018р., ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VІІІ від 10.12.2015р. «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VІІІ) на підставі заяви від 27.02.2018р. 
Із 01.03.2023р. позивача переведено на пенсію за віком за нормами Закону № 1058-ІV відповідно до ч.2 п.4-7 Прикінцевих положень Закону України № 1058-ІV, відповідно до якої особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до, зокрема, Закону України «Про державну службу», розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ. 

25.10.2024р. позивач звернулася до ГУ ПФ України у Волинській обл. (за місцем свого проживання) із заявою № 16477 про перехід на пенсію за віком за Законом № 889-VIII, надавши при цьому довідки про складові заробітної плати від 24.10.2024р., видані Департаментом фінансів та аудиту Луцької міської ради (а.с.17, 18).
Відповідно до принципу екстериторіальності вказана заява була розглянута ГУ ПФ України в Харківській обл., рішенням якого № 907640824349 від 01.11.2024р. відмовлено у перерахунку пенсії. Згідно вказаного рішення з 01.05.2016р. набрав чинності Закон № 889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців. Перерахунки пенсій відповідно до цього Закону не передбачені (а.с.8).

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ГУ ПФ України в Харківській обл. рішенням № 907640824349 від 01.11.2024р. протиправно відмовив позивачу в переведенні на пенсію за віком за нормами Закону № 889-VIII з тих мотивів, що вона раніше отримувала пенсію відповідно до Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ).
Фактичних та правових підстав для відмови у переведенні позивача на інший вид пенсії в пенсійного органу не було.
Відповідачі не довели суду відсутність у позивача умов (досягнення віку, наявність відповідного стажу на державній службі, страхового стажу), передбачених ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ для реалізації права на одержання пенсії державного службовця згідно із п.12 розділу ХІ Закону № 889-VIII та відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ.
З цих підстав спірне рішення № 907640824349 від 01.11.2024р. про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії щодо переходу на інший вид пенсії на пенсію по віку згідно до Закону № 889-VIII слід визнати протиправним і скасувати.
Водночас, дії зобов`язального характеру щодо переведення та виплати пенсії має вчинити територіальний пенсійний орган, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФ України в Харківській області, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог, з метою ефективного захисту прав позивача.
При цьому, суд погодився із доводами позивача про визначення розміру пенсії відповідно до довідок, виданих Департаментом фінансів, бюджету та аудиту Луцької міської ради № 13.4-15/6 від 24.10.2024р. (а.с.17) та № 13.4-15/7 від 24.10.2024р., оскільки призначення пенсії державного службовця на умовах п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень здійснюється за заявою особи, до якої долучаються довідки про заробітну плату, а вказані довідки складені за формою, затв. постановою Правління ПФ України № 1-3 від 17.01.2017 № 1-3. Підстави не брати їх до уваги є відсутніми.
Також суд відмовив у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФ України у Волинській обл., яке не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову в переведенні на інший вид пенсії, а тому відсутні підстави для покладання на нього обов`язку здійснити переведення позивача на пенсію державного службовця за заявою від 25.10.2024р.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Із змісту заявленого ОСОБА_1 позову слідує, що його предметом є перехід із загальної пенсії за віком на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».
Водночас, оскаржуваним рішенням відповідач ГУ ПФ України в Харківській обл. відмовив у переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону № 3723-ХІІ з тих підстав, що проведення перерахунків пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До 01.05.2016р. умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом № 3723-ХІІ.
З 01.05.2016р. принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначаються Законом № 889-VІІІ.
Відповідно до п.2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ з 01.05.2016р. втратив чинність Закон № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016р. певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою ст.37 Закону № 3723-XIІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст.90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 622 від 14.09.2016р. затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, згідно з пунктом 1 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з п.12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За такого правового регулювання обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії державного службовця за віком після 01.05.2016р. є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права були викладені у постановах Верховного Суду від 18.03.2021р. у справі № 500/5183/17, від 11.04.2023р. у справі № 1.380.2019.003855.

Таким чином право на пенсію державного службовця за змістом ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ мали особи, які: а) досягли певного віку; б) мають передбачений законодавством страховий стаж; в) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно представлених відповідачами документів слідує, що починаючи з 27.02.2018р., ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VІІІ на підставі заяви від 27.02.2018р. 
У цьому випадку має місце первинне призначення пенсії державного службовця.
Із 01.03.2023р. позивача переведено на пенсію за віком за нормами Закону № 1058-ІV відповідно до ч.2 п.4-7 Прикінцевих положень Закону України № 1058-ІV.
25.10.2024р. позивач звернулася до ГУ ПФ України у Волинській обл. (за місцем свого проживання) із заявою № 16477 про перехід на пенсію за віком за Законом № 889-VIII, надавши при цьому довідки про складові заробітної плати від 24.10.2024р., видані Департаментом фінансів та аудиту Луцької міської ради.
Відповідно до принципу екстериторіальності вказана заява була розглянута ГУ ПФ України в Харківській обл., рішенням якого № 907640824349 від 01.11.2024р. відмовлено у перерахунку пенсії. Згідно вказаного рішення з 01.05.2016р. набрав чинності Закон № 889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців. Перерахунки пенсій відповідно до цього Закону не передбачені (а.с.8).

Отже, у цій справі ключовим є питання правозастосування норм пенсійного законодавства у контексті реалізації особою права на повернення до виду пенсійного забезпечення, який їй уже було призначено у минулому, зокрема - до пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ, після переведення на інший вид пенсії - за нормами Закону № 1058-ІV. У зв`язку з цим предметом судового розгляду також є питання з`ясування правомірності повторного застосування положень Закону № 3723-ХІІ для перерахунку такої пенсії на підставі нових довідок про складові заробітної плати, виданих за посадою, з якої особа звільнилася з державної служби, та встановлення наявності у неї відповідного суб`єктивного права.
Між тим, як Закон № 889-VІІІ, так і Закон № 1058-IV не передбачають підстав (умов) для перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючих службовців. Не передбачає таких підстав і ст.37 Закону № 3723-ХІІ.
Враховуючи пряму дію закону в часі, до правовідносин щодо перерахунку пенсій застосовується законодавство, чинне на час, коли здійснюється перерахунок, а не те, яке діяло на час призначення пенсії.

У постанові Верховного Суду від 19.03.2025р. у справі № 300/936/23 викладено правовий висновок, згідно з яким ані Закон № 889-VIII, ані Закон № 1058-IV не містять положень, які б передбачали підстави або механізм для перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі зміною (збільшенням) розміру заробітної плати діючих службовців. Аналогічним чином, жодних підстав для такого перерахунку не передбачає і норма ст.37 Закону № 3723-ХІІ, яка регламентує порядок призначення пенсії за віком державним службовцям.
Верховний Суд у згаданій постанові також наголосив на принципі прямої дії закону в часі: до правовідносин щодо перерахунку пенсій підлягає застосуванню законодавство, чинне на момент звернення за перерахунком або переведенням, а не те, що діяло на час первинного призначення пенсії. Отже, законодавство, чинне на момент звернення позивача, не передбачало можливості проведення перерахунку пенсії державного службовця, зокрема, на підставі поданих нею довідок про оновлені складові заробітної плати.

Враховуючи, що законодавством не передбачено підстав та умов перерахунку пенсій, призначених відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ, у відповідача не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача, на яку вона просила її перевести у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючих державних службовців, а відтак не було підстав і для переведення на пенсію відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ через зменшення розміру отримуваної пенсії.

Колегія суддів приймає до уваги Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 1 п.2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» (щодо гарантій соціального захисту державних службовців) від 23.12.2022р. № 3-р/2022 у справі № 3-132/2018 (5462/17).
Цим рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), підпункт 1 п.2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу», зі змінами.
Конституційний Суд Україні звернув увагу на обов`язок Верховної Ради України внормувати перерахунок розмірів пенсій осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі ст.37 Закону № 3723-ХІІ зі змінами, з урахуванням приписів Конституції України та цього Рішення.
Таким чином, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України 23.12.2022р. № 3-р/2022, правове регулювання перерахунку пенсії позивача у майбутньому зазнає змін. Однак до врегулювання Верховною Радою України питання перерахунку пенсій, призначених на підставі ст.37 Закону № 3723-ХІІ, підстав для такого перерахунку немає.
Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права були викладені у постанові Верховного Суду від 28.02.2023р. у справі № 520/6418/21.

Підсумовуючи, з огляду на приписи ст.37 Закону № 3723-ХІІ, положення розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, статті 90 цього ж Закону, колегія суддів дійшла висновку, що чинне законодавство України не передбачає можливості повторного призначення пенсії державного службовця, яка вже була призначена раніше, а також не встановлює правового механізму її перерахунку у зв`язку зі зміною (збільшенням) складових заробітної плати. Визнання пп.1 п.2 розділу XI Закону № 889-VIII таким, що не відповідає Конституції України (рішення Конституційного Суду України від 23.12.2022р. № 3-р/2022), не надає особі безпосереднього права на перерахунок пенсії без наявності відповідного законодавчого врегулювання механізму такого перерахунку. До моменту внесення Верховною Радою України відповідних змін, якими буде унормовано порядок реалізації цього права, вимоги про переведення особи на пенсію державного службовця та її перерахунок не можуть вважатися обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи зазначене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , неправильно застосував положення ст.90, п.п.10, 12 розділу ХІ Закону № 889-VIII, ст.37 Закону № 3723-ХІІ, положень Порядку № 622.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що останній не підлягає до задоволення.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення спору, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

В порядку ст.139 КАС України, з огляду на результат апеляційного розгляду справи, колегія суддів змінює розподіл судових витрат по справі наступним чином: понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 ; суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України в Харківській обл.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській обл. задовольнити.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.03.2025р. в адміністративній справі № 140/15128/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській обл., Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії щодо переходу на інший вид пенсії, спонукання до вчинення певних дій, - відмовити.

Здійснити перерозподіл судових витрат:
понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню позивачу ОСОБА_1 ;
сплачену суму судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	

Дата складання повного судового рішення: 31.03.2026р.