532/707/25 
1-кп/532/16/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 р.  м. Кобеляки
Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:
судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
потерпілої – ОСОБА_6 ,
представника потерпілої – ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , освіта повна вища, одруженого, учасника бойових дій, працюючого на посаді наукового співробітника лабораторії селекції та розведення українських степових бджіл розвитку кормової бази бджільництва та економіки ННЦ «Інститут бджільництва імені П. І. Прокоповича», не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України  

В С Т А Н О В И В :

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 05 жовтня 2024 року приблизно о 15 годині, більш точного часу органом дізнання не встановлено, перебуваючи на земельній ділянці з кадастровим номером 5321886500:00:028:0075, яка знаходиться неподалік від м. Кобеляки Полтавського району Полтавської області, в місці, з орієнтовними географічними координатами 49.150993, 34.255998, більш точного місця органом дізнання також не встановлено, де також перебувала ОСОБА_6 , під час сварки з останньою, підійшов до неї та умисно, передбачаючи суспільну небезпеку своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків правою рукою стиснутою у кулак, наніс ОСОБА_6 один удар по голові в ділянку лоба зліва, від чого вона впала на землю. Через деякий проміжок часу, коли потерпіла ОСОБА_6 піднялася, ОСОБА_4 продовжуючи свої протиправні дії, правою рукою стиснутою у кулак наніс ОСОБА_6 ще один удар кулаком по тілу в ділянку грудної клітки зліва, від чого потерпіла втратила рівновагу та впала. У подальшому, коли потерпіла ОСОБА_6 піднялася, ОСОБА_4 знову підійшов до неї та долонею правої руки наніс один удар в ділянку передпліччя зліва, спричинивши останній тілесні ушкодження.
Своїми діями, на переконання органу досудового розслідування, ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді : гематоми лівої половини грудної клітки, травматичного ушкодження лівої молочної залози, синця в області шкіри лівого надбрів`я з переходом на повіки лівого ока, синця на передній поверхні грудної клітки зліва, на передній поверхні верхньої третини лівого плеча, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_6 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні не визнав і показав таке. 05.10.2024 року ОСОБА_8 перебував на належній йому земельній ділянці, на якій розміщена пасіка, спільно їз донькою і дружиною. О 14:58 годині він почув голоси та пішов подивитись хто ходить на його приватній території. У напрямку жінок він пішов по господарському шляху. Через 145 метрів (1 хвилину) він зустрівся із двома жінками, які були з двома собаками, де привітався і запитав, що вони там роблять, на що потерпіла почала сварку. Висловлюючись нецензурною лексикою, після чого обвинувачений представився і повідомив, що територія є його приватною власністю. Після цього, потерпіла знову нецензурною лексикою почала заперечувати, зазначивши, що має право тут перебувати й надалі це робитиме та почала прохати показати документи. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що документи з собою не носить і запропонував показати встановлені межові знаки, після чого він пішов до залізобетонного стовпа з відеокамерою, а жінки пішли з ним. Дорога до стовпа склала не менше 8 хвилин та вони вийшли до місця о 15:08 . По дорозі потерпіла виявляла ознаки хворобливого стану, так як важко йшла. Біля камер потерпіла повідомила, що є онкохворою і їй потрібно гуляти. Після того, як під`їхав ОСОБА_9 жінки пішли додому. Після короткої розмови з ОСОБА_10 пішов до пасіки ( о 15:17), де по дорозі його зустріла донька та вони разом повернулись ( о 15:25). Жодних тілесних ушкоджень ні свідку ОСОБА_11 , а ні потерпілій ОСОБА_6 не наносив. Тілесних ушкоджень на потерпілій не бачив.
Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обста- вини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора.
Згідно ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.
Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Дослідивши безпосередньо в ході судового розгляду відповідно до ст. 23 КПК України докази сторони обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, суд дійшов таких висновків.
Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , прокурором надані, а судом досліджені такі докази:
- показання потерпілої ОСОБА_6 , яка показала суду, що 05.10.2024 року гуляла з сестрою за межами м. Кобеляки. Коли вона з сестрою ( ОСОБА_11 ) і двома собаками ішли по дорозі ( по якій вона ходила 25 років) до них приблизно о 15 годині з іншої дороги вийшов ОСОБА_12 і почав кричати, з`ясовуючи що вони роблять на його земельній ділянці. Так, як навколо було багато порослі та високої трави, вона не вважала цю територію приватною власністю. Вона стояла обличчям до ОСОБА_12 , а сестра позаду з права. Одразу після цього вона запитала ОСОБА_12 чи має він документи на землю, але ОСОБА_12 одразу кулаком правої руки, в якій тримав стамеску, вдарив її в лоба, в результаті чого вона впала головою на землю і відчула, що в неї одразу з`явився синець («гуля розміром із куряче яйце»). Коли вона піднялась, то повідомила, що є онкохворою, і ОСОБА_12 вдарив її кулаком у район грудної клітки ( в молочну залозу), в результаті чого вона знову впала. Після того, як вона піднялась, та заперечила ОСОБА_12 він ударив її долонею правої руки в грудну клітку, в результаті чого вона впала втретє. Після того як вона знову піднялась, за неї почала захищатись сестра, після чого він також штовхнув і сестру, в результаті чого вона також впала на гілля, яке лежало поруч. Одразу після цього ОСОБА_6 забрала у сестри рюкзак і почала ним захищати ОСОБА_11 махаючи цим рюкзаком. Після того, як сестра піднялась, почала говорити з ОСОБА_12 спокійно та він пішов показати їм установлені межові знаки. В подальшому розмова відбулась біля опори з відеокамерою. Тоді до них під`їхав чоловік на автомобілі та вони з сестрою пішли додому. Зазначеному чоловіку нічого не говорили, так як це був друг ОСОБА_12 . Коли прийшла додому, то поговорила з чоловіком і одразу викликала поліцію, оскільки в неї дуже боліла молочна залоза, в яку був нанесений удар, а також голова. Вуликів на дорозі не бачила, проте знає, що вони знаходяться неподалік. Раніше ОСОБА_12 не знала. На місці події нічого образливого в бік обвинуваченого не говорила. Через два дні пішла до судово-медичного експерта, а після нього звернулась до лікаря (гінеколога). 
- рапорт пом.чергового відділення поліції № 2 м. Кобеляки ГУНП в Полтаській області, зі змісту якого вбачається, що 05 жовтня 2024 року отримано заяву від ОСОБА_13 про те, що цього ж дня, приблизно 20-30 тому його дружину – ОСОБА_6 побив гр. Пасічник, мікрорайон Заворскло. ЕМД не потребує, дружина після оперативного втручання. Крім цього надано зображення ОСОБА_6 . Під час дослідження наданого фото, судом установлено, що на надбрів`ї потерпілої ОСОБА_6 мається підшкірна гематома великого розміру ( том 1 а.с.112, 134);
Суд звертає увагу, що під час надавання показань потерпіла зазначила, що точно не пам`ятає хто викликав поліції, але напевно вважає, що це була вона, хоча могла бути сестра.
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, отриману 05.10.2024 року о 16:15 годині, в якій ОСОБА_6 зазначила, що цього ж дня, приблизно о 15:30 годині, поблизу річки Ворскла, де вона гуляла разом із сестрою, до неї підійшов невідомий чоловік, який сказав, що його звати ОСОБА_14 та вчинив із нею конфлікт, в результаті якого наніс їй тілесні ушкодження кулаком у область голови та грудної клітки, вдарив не менше 3 разів ( том 1 а.с.113);
- висновок експерта № 423, зі змісту якого вбачається, що на підставі судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , враховуючи обставини випадку, у відповідності з поставленими питаннями, експерт дійшов висновку про те, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 виявлено такі тілесні ушкодження: гемотому лівої половини грудної клітки, травматичне ушкодження лівої молочної залози, синець у області шкіри лівого надбрів`я з переходом на повіки лівого ока, синці на передній поверхні грудної клітки зліва, на передній поверхні верхньої третини лівого плеча. Такі тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вищевказані ушкодження могли виникнути 05.10.2024 року при обставинах, на які вказує підекспертна. Підекспертній було нанесено не менше 3-х ударів. При судово-медичній експертизі не виявлено тілесних ушкоджень, які могли б виникнути при падінні з висоти власного зросту. Виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету, та при обставинах, на які вказує підекспертна. ОСОБА_6 не могла отримати тілесні ушкодження внаслідок самоушкодження. 
При цьому, під час огляду ОСОБА_6 експерт виявила: в області шкіри лівого надбрів`я з переходом на повіки лівого ока синець фіолетового кольору неправильно овальної форми розмірами 7,0х5,0 см. Подібні синці виявлені на передній поверхні грудної клітки зліва на рівні проекції 4-го ребра розмірами 4,0х3,0 см, на передній поверхні верхньої третини лівого плеча розмірами 4,0х3,0 см. Інших ушкоджень потерпіла не показала. Під час проведення експертизи експертом також використані відомості медичної документації: карту амбулаторної хворої ОСОБА_6 : 07.10.2024 огляд гінеколога – травматичне ушкодження лівої молочної залози (забій); 16.10.2024 гінеколог: скарги на болі в лівій половині грудної клітки, температура зранку. Об`єктивно: в лівій частині грудної клітки мається гематома розмірами 3,0х3,0 см чутлива при пальпації. Д/з: гематома лівої половини грудної клітки, стан після лівобічної мастоектомії (14.03.2024). Призначено лікування. ( том 1 а.с.115-116) 
Із мотивувальної частини висновку експерта вбачається, що потерпіла повідомила про те, що Пелюхня ударив її один раз кулаком у якій тримав стамеску, в область лівого ока, а потім ударив кулаком у грудну клітку в ліву частину грудної клітки 2 рази. 
Судом за результатами допиту експерта, установлено, що механізм поштовху та удару є різним, і від поштовху слідів не залишається, а сама потерпіла в подальшому, під час слідчого експерименту та в судовому засіданні ( під час розгляду справи та допиту ОСОБА_11 ) повідомляє, що Пелюхня наніс один удар кулаком у область голови, один – у область грудної клітки та втретє здійснив поштовх у грудну клітку, а не удар. Такі ж показання ( щодо третього удару) надала й свідок по справі – ОСОБА_15 .
Крім цього, безпосередньо під час розгляду справи потерпіла повідомляє, що ударів було багато, вона всіх не рахувала й «заявила лише про три, від яких були синці». Зазначене ставить під сумнів отримання тілесних ушкоджень, установлених органом досудового розслідування саме під час першої зустрічі з ОСОБА_4 .
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 . ОСОБА_4 нанесено один удар по голові в ділянку лоба зліва, правою рукою, зігнутою у кулак. Потім один удар кулаком по тілу в ділянку грудної клітки зліва. В подальшому долонею правої руки наніс один удар у ділянку передпліччя зліва. 
Безпосередньо під час слідчих експериментів, а також у судових засіданнях і потерпіла і свідок ОСОБА_11 повідомили, що ОСОБА_4 наніс два удари кулаком, а втретє здійснив поштовх ОСОБА_6 долонею, про нанесення удару в область передпліччя зазначають лише під час слідчих експериментів. 
Крім цього, суд звертає увагу, що експерт надала оцінку лише тим тілесним ушкодженням, які їй показала потерпіла, тобто огляд останньої проводився частково. Сама ж потерпіла повідомила суду, що ударів було багато ( в тому числі коли вони йшли до стовпа з відеокамерою), однак про такі обставини вона не повідомила експерта. Відповідно на цей час суд не може беззаперечно стверджувати, що тілесні ушкодження, виявлені у потерпілої, отримані під час першої зустрічі з ОСОБА_4 у результаті трьох ударів, на які вказала потерпіла, до того ж один із яких був поштовхом ( як установлено судом у судовому засіданні). 
Суд також звертає увагу, на те, що потерпіла показала суду, що коли вперше впала, то дуже вдарилась головою, у подальшому вдома відчувала сильні голові болі, однак експерта про цю обставину вона також не повідомила, хоча сама є медичною сестрою і може передбачити можливість отримання ЗЧМТ у результаті падіння і удару головою.
- протокол проведення слідчого експерименту з фото таблицями та відеозаписом до нього. За результатами дослідження доказу вбачається, що слідчий експеримент проведений у приміщенні відділення поліції за участю потерпілої ОСОБА_6 . Під час слідчого експерименту потерпіла повідомила, що 05.10.2024 року приблизно о 14 годині пішла гуляти з сестрою біля річки Ворскли. Коли йдучи по ґрунтовій дорозі приблизно за 50-100 метрів від знаку, який попереджав про приватну власність, до них вибіг чоловік і почав кричати нецензурними словами з претензіями щодо того, чого вони там ходили. Потерпіла попрохала показати документи на земельну ділянку, після чого ОСОБА_4 ударив потерпілу кулаком правої руки у область лівого надбрів`я, від чого вона впала та в неї одразу з`явився синець і «вилізла гуля розміром із куряче яйце». Після того як ОСОБА_6 піднялась, то одразу сказала «що ти робиш?» і повідомила, що вона після оперативного втручання, однак одразу після цього ОСОБА_4 вдруге вдарив потерпілу кулаком правої руки, у область грудей зліва, у проопероване місце, унаслідок чого вона знову впала. Коли потерпіла підвелась, ОСОБА_4 підійшов до неї, після чого вона сказала «тоді вбий мене» і він одразу штовхнув потерпілу рукою, у область передпліччя, після чого вона знову впала. Коли потерпіла піднялась, за неї почала заступатись сестра і тоді обвинувачений штовхнув і її, у результаті чого вона також впала. Крім цього зазначила, що під час нанесення перших двох ударів кулаком ОСОБА_4 тримав у руках стамеску, коли здійснив поштовх, то стамеска в руках була відсутня. У подальшому ОСОБА_4 розмовляв із сестрою і провів їх до знаку, де позначалось, що це приватна власність. Жодних поганих слів вона ОСОБА_4 не говорила та навпаки неодноразово вибачалась. Зазначене також відтворила на статистові ( том 1 а.с.118-125). При цьому суд звертає увагу, що під час слідчого експерименту потерпіла зазначає, що ОСОБА_4 штовхнув її у передпліччя і експерт, яка проводила судово-медичну експертизу та була присутня під час вказаного слідчого експерименту підтверджує, що місце, яке показує потерпіла є передпліччям, однак вказане місце є грудною клітиною, а не передпліччям. Незважаючи на це в письмовому протоколі, який підписують учасники його проведення, зазначається про поштовх долонею правої руки по тілу в ділянку грудної клітки та передпліччя зліва. 
- протокол проведення слідчого експерименту з фото таблицями та відеозаписом до нього. За результатами дослідження доказу вбачається, що слідчий експеримент проведений у приміщенні відділення поліції за участю свідка ОСОБА_11 . Під час слідчого експерименту свідок повідомила, що 05.10.2024 року вона приїхала до сестри та о 14:00 годині вони разом із двома собаками пішли гуляти біля річки, через деякий час сестра запропонувала піти далі та вони полями пішли в інший бік, потім ішли ґрунтовою дорогою і до них вибіг невідомий їм на той час чоловік і почав сварку з приводу того, що вони зайшли на територію його земельної ділянки. Навколо було багато чагарників і сосновий ліс. Під час сварки з сестрою, ОСОБА_4 тримаючи в правій руці стамеску, кулаком ударив ОСОБА_6 у область голови, від чого вона впала. Після того як потерпіла піднялась, між ними продовжилась сварка та ОСОБА_4 вдруге вдарив сестру кулаком у область грудей. Після того, як сестра знову піднялась, ОСОБА_4 штовхнув її долонею у область і потерпіла знову впала. Після цього свідок почала заступатись за сестру, після чого ОСОБА_4 штовхнув і її та свідок також упала, та вже після того як піднялась, почала спокійно говорити з ним і вони пішли дивитись місце, де стоять камери. Відстань від місця, де була суперечка до стовпа з камерою приблизно 200 м. Безпосередньо на статисту свідок показала місця, де були нанесені удари: кулаком із стамескою – в область голови (лоба) та грудної клітки зліва; поштовх без стамески – в область грудної клітки зліва ( том 1 а.с.135-145). 
При цьому суд звертає увагу, що під час слідчого експерименту свідок показала на статисту, що ОСОБА_4 двічі штовхнув її сестру у область грудної клітки зліва та жодним чином не вказує ( і не повідомляє) про поштовх у область передпліччя. Незважаючи на це в письмовому протоколі, який підписують учас- ники його проведення, у тому числі й експерт, яка проводила судово-медичну експертизу та експертизи за результатами проведення слідчих експериментів жодним чином не висловлюють зауваження на вказані неточності та дізнавач не перевіряє указані обставини.
Крім цього, під час допиту потерпіла ОСОБА_6 показала, що її сестра була позаду неї з правої сторони. Під час слідчих експериментів за участю потерпілої і свідка, остання стоїть ліворуч від обвинуваченого. Також під час допитів потерпіла та свідок зазначають, що відстань, у момент нанесення першого удару в область лоба була дуже близькою, менше витягнутої руки. При цьому, під час слідчих експериментів вони розміщують статиста саме на відстань витягнутої руки та показують, що був нанесений прямий удар кулаком. Разом із тим, під час розгляду справи в суді показують, що перший удар на потерпілу був із замахом ( з права на ліво). Таким чином, якщо відстань між обвинуваченим і потерпілою була малою, та обвинувачений тримав у руках стамеску ( що підтверджують усі учасники події) незрозумілою стає локалізація отриманої в області лоба травми ( можливість розташування Пелюхнею правої руки таким чином, щоб удар був нанесений майже по центру лоба; у разі нанесення удару з розмахом – попадання ближче до центру лоба) з урахуванням також того, що в руках була стамеска, яка виглядала з обох боків руки ОСОБА_4 ; 
- протокол проведення слідчого експерименту з відеозаписом до нього, від 24 березня 2025 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 , який на місці події повідомив і показав, як відбувались події 05.10.2024 року. Так, із змісту наданого доказу встановлено, що ОСОБА_4 перебуваючи на огородженій частині належної йому земельної ділянки спільно із донькою і дружиною, виконували роботи на пасіці. Під час роботи ОСОБА_4 почув хрускіт і присутність на неогородженій частині належній йому земельної ділянки сторонніх осіб. Одразу після цього ОСОБА_4 пішов у напрямку невідомих людей, і в цей час бачив їх силуети. Коли відбулась зустріч, одразу почалась розмова з приводу перебування двох невідомих на той час йому жінок на належній ОСОБА_4 земельній ділянці. Зі слів ОСОБА_4 жінки сперечались із приводу того, що він незаконно заволодів землею і прохали надати їм підтверджуючі документи та оскільки земельна ділянка не огороджена, сперечались з приводу того, що їм невідомо де заборонена для проходу територія. Із метою з`ясування цієї обставини ОСОБА_4 пішов показати жінкам установлені ним заборонні знаки, встановлені на межі земельної ділянки. Під час суперечки жодних тілесних ушкоджень жінкам не наносив. Під час першої зустрічі потерпіла стояла прямо перед ОСОБА_4 , приблизно за 30 см від нього (обличчям до обличчя), а її сестра зліва від нього. Обидві жінки висловлювали погрози в його сторону ( повідомляли, що викличуть чоловіків, які з ним розберуться, натравлять собак, які були поруч із ними) та висловлювали нецензурною лексикою із приводу того, що через те, що невідомі їм люди приватизували земельні ділянки, їм зараз немає де гуляти. В цей час ОСОБА_4 виставив ліву руку зігнуту в лікті з метою припинити суперечку та сказати жінкам, щоб висловлювались по одній, а не одразу кричали вдвох, жодних контактів із жінками, у тому числі нанесення їм тілесних ушкоджень не було. Під час розмови біля опори з встановленою відеокамерою, потерпіла повідомила ОСОБА_4 , що є онкохворою ( показала місце хвороби) та повідомила, що їй треба гуляти, на що він також повідомив про те, що він також хворіє. Під час розмови біля опори до них під`їхав ОСОБА_16 , після чого жінки пішли додому, а ОСОБА_4 повернувся до роботи на пасіці ( том 1 а.с.199-207). 
Під час перегляду відеозапису з місця події вбачається, що на території велика кількість чагарників і лісу та з господарського шляху, де за повідомленням потерпілої та її сестри вони йшли по дорозі, ОСОБА_4 не міг їх почути та побачити, що свідчить про те, що крім господарського шляху, вони також ходили й по території, де росли чагарники та поблизу огородженої обвинуваченим території. Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні підтвердила, що вони з сестрою не весь час ішли по дорозі та на певній ділянці скоротили шлях і йшли по високій траві; 
- висновок експерта № 4, складений судово-медичним експертом ОСОБА_17 , яка була також присутня під час проведення із потерпілою слідчого експерименту, відповідно до якого експертом установлено, що заподіяння тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_6 згідно висновку експерта № 423 від 17.10.2024 можливе за обставин, що вказані потерпілою під час проведення слідчого експерименту ( том 1 а.с.130-).
При цьому суд звертає увагу, що експерт, яка проводила судово-медичну експертизу та була присутня під час проведення із потерпілою слідчого експерименту та в той час підтвердила, що місце, яке показує потерпіла є передпліччям, під час проведення експертизи зазначає про те, що поштовх відбувся по тілу в ділянку грудної клітки та передпліччя зліва. При цьому, під час проведення експертизи, за результатами якої складено висновок № 423 жодних тілесних ушкоджень у області передпліччя експертом не виявлено. Під час проведення експертизи № 4 оцінку виявленим розбіжностям експерт не надала ;
- висновок експерта № 36, складений судово-медичним експертом ОСОБА_17 , яка була також присутня під час проведення із свідком слідчого експерименту, відповідно до якого експертом установлено, що заподіяння тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_6 згідно висновку експерта №423 від 17.10.2024 можливе за обставин, що вказаних свідком ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту ( том 1 а.с.130-148). 
При цьому суд звертає увагу, що експерт, яка проводила судово-медичну експертизу та була присутня під час проведення із потерпілою і свідком слідчих експериментів, під час проведення експертизи зазначає про те, що поштовх відбувся по тілу в ділянку грудної клітки та передпліччя зліва, хоча свідком про поштовх у область передпліччя не зазначалась і не відтворювалось на статисту. Крім цього, під час проведення експертизи, за результатами якої складено висновок № 423 жодних тілесних ушкоджень у області передпліччя експертом не виявлено. Під час проведення експертизи № 36 оцінку виявленим розбіжностям експерт не надала ( а.с.147-148);
- протокол огляду місця події з фото таблицями до нього від 24.12.2024 року, зі змісту якого встановлено, що за результатами огляду земельної ділянки, розташованої між населеними пунктами Кобеляки-Лісне Полтавського району Полтавської області, дізнавачем, на підставі пояснень ОСОБА_4 зафіксовані місця, де він перебував коли побачив двох невідомих йому жінок, де між ними відбулась зустріч вперше та де була розмова біля установленого стовпа з камерами відеоспостереження. Крім цього встановлено, що на вказаній місцевості міститься велика кількість порослі та хвойних дерев, які заважають оглядовості. Також дізнавачем установлено, що на території земельної ділянки, на якій відбулась подія маються знаки, які повідомляють про заборону проїзду та проходу, також залізобетонна опора ( на відстані приблизно 70 м в напрямку р. Ворскла, від місця події) на якій наявні дві камери відеоспостереження та де зі слів ОСОБА_4 він перебував біля вуликів у той час коли побачив ОСОБА_11 і ОСОБА_6 . При цьому з наданих фотознімків убачається, що територія має щільні порослі чагарників та видимість є обмеженою. Крім цього дізнавачем установлено наявність іще однієї залізобетонної опори ( на відстані приблизно 600 м у напрямку м. Ко- беляки, від місця події) де відбулось спілкування ОСОБА_4 зі свідком і потерпілою після сварки, яка між ними відбулась, коли вони вперше зустрілись ( том 1 а.с.157-166);
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 16.01.2025 року та протокол огляду відеозапису, отриманого в порядку тимчасового доступу від 16 січня 2025 року. За результатами дослідження отриманого відеозапису з місця події вбачається, що 05.10.2024 року о 15:09:26 на відео першим з`являється ОСОБА_8 , а за ним спочатку ОСОБА_11 і потім ОСОБА_6 в цей час між зазначеними учасниками відбувається бесіда, під час якої ОСОБА_4 показує жінкам межі своєї ділянки. Аудіозапис розмови відсутній, однак із змісту відео зрозуміло, що розмова відбувається між усіма учасниками та присутні на відео жінки не виявляють жодних ознак того, що напередодні, декілька хвилин тому, їм цим же чоловіком були нанесені тілесні ушкодження (під час розмови потерпіла ОСОБА_6 тримає руки в боки та жодного разу не тримається за місця, у якій їй могли бути нанесені тілесні ушкодження; під час наближення ОСОБА_4 до свідка ОСОБА_11 вона не виявляє ознак хвилювання за своє життя і здоров`я і дає можливість ОСОБА_4 вільно обійняти (покласти руку на плечі) свідка. Потерпіла ОСОБА_6 під час наближення ОСОБА_4 до неї також не вчиняє будь-яких заходів для самозахисту: руки тримає за спиною, не відступається від чоловіка. Після приїзду до зазначеного місця невідомого їм чоловіка жодних скарг на дії ОСОБА_4 жінки не висловлюють, про допомогу не прохають і відходять від чоловіків, щоб піти додому ( том 1 а.с.170-184). 
При цьому судом під час дослідження указаного відеозапису та, зокрема за принципом застосування «Стоп кадру» та приближення зображення не встановлено наявності у потерпілої ОСОБА_6 на лобі підшкірної гематоми великого розміру (гулі), яка мається на наданому нею ж фото працівникам поліції, та дослідженому судом на а.с.134 ( при цьому під час слідчого експерименту з потерпілою та безпосередньо під час давання показань у судовому засіданні, вона стверджує, що гематома з`явилась одразу після нанесення їй першого удару). Судом також установлено, що після першої зустрічі ( після того, як потерпілій могли бути нанесені тілесні ушкодження) усі учасники пішли дивитись на встановлені ОСОБА_4 знаки, хоча потерпіла з сестрою у цей час могли здійснити виклик поліції чи піти додому. По дорозі до знаків ОСОБА_4 ішов першим, а за ним по черзі, добровільно, йшли ОСОБА_11 , а за нею ОСОБА_6 ;
- показання свідка ОСОБА_13 , який показав суду, що є чоловіком ОСОБА_6 . Так, ОСОБА_13 повідомив, що за декілька днів до події його дружина пройшла курс хіміотерапії та почувала себе дуже погано. 05.10.2024 року о 15 годині його дружина з сестрою пішли прогулятись до річки. Приблизно через 20-30 хвилин вони повернулись та ОСОБА_6 повідомила, що з сестрою зустріли ОСОБА_4 у якого запитали чи є в нього документи на землю, після чого він сказав, що зараз покаже й вдарив її по голові, в результаті чого вона впала, а ОСОБА_4 продовжив бити її по лівій груді кулаком із стамескою у руках. Після цього дружина викликала поліцію (згідно показань свідка цю обставину він пам`ятає чітко);
- показання свідка ОСОБА_11 , яка показала суду, що 05.10.2024 року о 14:00 годині вона приїхала до господарства, де проживає її сестра- ОСОБА_6 , після чого вона з собакою пішла до місця, де домовились зустрітись із сестрою ( де вона доїла корову). Після зустрічі вона з сестрою пішли біля річки, після чого повертались луками через заліснені чагарники (високу траву). Приблизно за 50 м вони побачили стовп і здогадались, що там є власник, самих знаків вони не бачили. Через деякий час вони побачили якогось чоловіка, який біг у їх сторону та вони продовжили рух. Коли чоловік підбіг до них, між ними розпочався діалог. У руках у нього був невідомий на той час їй предмет. Між сестрою і ОСОБА_18 розпочалась сварка з приводу перебування жінок на території обвинуваченого. ОСОБА_6 попрохала надати ОСОБА_4 документи на землю, після чого він ударив її кулаком правої руки, в якій була також стамеска, в голову (лоба), внаслідок чого сестра впала (відстань між ними була менше ніж відстань витягнутої руки, удар наносився із замахом – з права на ліво, стамеска виступала по обидві сторони кулака). Після того як сестра піднялась, то дуже розлютилась і між ними розпочалась сварка, під час якої ОСОБА_4 іще декілька разів ударив сестру кулаком (не менше двох разів, але багато). Втретє сестру ОСОБА_4 штовхнув у грудну клітку долонею правої руки. У цей час ОСОБА_11 стояла та дивилась і не допомагала сестрі. Після вказаних дій ОСОБА_11 почала їх розбороняти (стала між ними), після чого ОСОБА_4 штовхнув і свідка, і вона також упала на спину, на якій у цей час висів рюкзак і вона впала на траву, та після того як піднялась почала звати собаку на допомогу. Вважає, що не отримала забою, оскільки впала саме на рюкзак, який був у неї не плечах. В подальшому між ним була розмова з приводу того, де розміщені знаки, які забороняють прохід і ОСОБА_8 пішов показати ці знаки та вони спільно повернулись, щоб подивитись наявність знаків. Під час проходу по господарському шляху ОСОБА_4 неодноразово підбігав до сестри, так як вони всю дорогу конфліктували та штовхав її в область грудей і сестра також падала на спину, а свідок намагалась їх заспокоїти. Ішли приблизно 5 хв. Спочатку ОСОБА_4 ішов першим, за ним потерпіла та потім свідок, а потім біля камер спостереження ОСОБА_4 був першим, за ним свідок, і потім її сестра. Коли були біля стовпа з відеонаглядом, ОСОБА_4 заспокоївся, коли до них під`їхав свідок ОСОБА_9 , вони не повідомляли про подію, оскільки це був друг ОСОБА_4 . На місці події сестра не демонструвала грудину, куди бив ОСОБА_4 . Після цього вони пішли додому. Відстань від зазначеного місця, до будинку сестри дуже велика. По дорозі додому сестра скаржилась на болі в області лоба та грудної клітки. Вдома ОСОБА_6 сфотографувала себе. Чітко пам`ятає, що поліцію викликав чоловік сестри.
При цьому суд звертає увагу, що на слідчому експерименті свідок не показувала, що ставала між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 . 
У судовому засіданні свідок ОСОБА_19 і потерпіла ОСОБА_6 підтвердили, що під час прогулянки, йдучи з одного пляжу на р. Ворскла до іншого, вони скоротили свій шлях шляхом проходу через чагарники, високу траву, щоб вийти на дорогу, що свідчить про те, що вони обізнані з вказаною місцевістю ( жінки знали про наявність пляжу, на який ішли скупатись (як зазначила ОСОБА_20 , а ОСОБА_6 повідомила суду, що їздить на вказаній місцевості вже 25 років) та про наявність дороги, на яку намагались вийти, коли скоротили свій шлях). При цьому, в подальшому, стовп, на якому встановлені відеокамери знаходиться саме біля дороги, та який видно здалеко (оскільки він розміщений у полі, де освітлення відсутнє, а тому привертає на себе увагу, про що вказав також і свідок ОСОБА_9 ) не бачили. 
- показання свідка ОСОБА_21 , яка є дружиною ОСОБА_4 і показала суду, що 05.10.2024 року коли з чоловіком і донькою перебували на пасіці, в другій половині дня почули голоси з права від них (що свідчить про те, що люди йшли через чагарники, а не по дорозі, бо там вона відсутня), які до них наближалися, після чого чоловік пішов подивитись, що відбувається. Потім вона чула суперечку (крики) між чоловіком і жінками з приводу земельної ділянки, на якій були жінки та чоловік. Ця суперечка тривала приблизно 3-5 хвилин і жодних ознак того, що там відбувається бійка не було, а потім голоси почали віддалятись. Оскільки голосів чути не було, а чоловік не повернувся, донька пішла до батька, та потім вони повернулись удвох. Після повернення і до приїзду працівників поліції, ОСОБА_22 нічого про побиття жінок не знала ( про вказане повідомили працівники поліції). Також зазначила, що раніше були суперечки з приводу перебування невідомих осіб на земельній ділянці та після роз`яснення, що територія є приватною власністю вони припинялись;
- показання свідка ОСОБА_23 , яка є донькою ОСОБА_4 і показала суду, що 05.10.2024 року разом із батьком і мамою перебувала на пасіці. В певний час, приблизно о 15 годині, вона побачила людину в помаранчевій футболці, потім почула голоси, які наближались. Люди рухались через чагарники в протилежному від господарського шляху напрямку. Батько пішов до цих людей, однак їх уже видно не було. Потім було чутно сварку, батько кричав і запитував у жінок про те, хто вони. Від жінок чула нецензурні слова в адресу батька. Через деякий час, після того як перестала чути голоси, свідок пішла до батька, який не повертався приблизно за 15 хв. На шляху повернення до пасіки батько про побиття жінок нічого не говорив, а лише сказав, що люди заблукали. Також повідомила, що раніше неодноразово траплялись випадки, коли люди заходили на земельну ділянку батька, однак після роз`яснення батьком, що територія є приватною власністю, вони йшли далі та інколи навіть вибачались;
- показання свідка ОСОБА_24 , який показав суду, що 05.10.2024 року проїздив за межами м. Кобеляки до р. Ворскли. Біля річки був хвилин десять і коли повертався, проїжджаючи по ґрунтовій дорозі, він побачив наявність залізобетонної опори та йому стало цікаво, чому вона там стоїть. Під`їхавши до вказаної опори, побачив присутність біля неї чоловіка – ОСОБА_4 , а також двох невідомих жінок. Зупинившись ОСОБА_24 запитав чи все добре, на що почув відповідь, що так. Потім запитав у ОСОБА_4 , що він там робить, і останній відповів, що проганяє з території осіб. У цей час жінки пішли додому. ОСОБА_4 розповів, що земля є його приватною власністю, а невідомі особи постійно заїздять на територію і викидають там сміття, пиляють дерева, тому він із ними скандалить. Потерпіла будь яких скарг чи прохання про допомогу не прохала. На жінках будь яких тілесних ушкоджень не було, при цьому нижча жінка ( судом установлено, що це ОСОБА_25 ) мала вигляд особи, яка зловживає алкоголем (обличчя підпухше).
За результатами перегляду наданого суду відеоспостереженя судом установлено, що на місці, куди під`їздив ОСОБА_9 супречка між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 триває, за хвилину до того, як під`їхав свідок вона двома руками тре обличчя, що також може викликати почервоніня обличчя. 
- допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_26 суду показала, що вона проводила судово-медичну експертизу потерпілої, за результатами чого складено висновок експерта № 423. Експертизу проводила шляхом огляду потерпілої та використання медичної документації, а саме звернення потерпілої до гінеколога. Експерт зазначила, що враховуючи консультації гінеколога, вона вважає, що молочна залоза лівої частини грудної клітки містила ознаки саме травматичного характеру від дії тупого предмету. Оцінку можливості виникнення гематоми в результаті прийняття медичних препаратів вона не надавала ( можливість їх виникнення не брала до уваги) . При цьому вважає, що характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 не свідчить про їх виникнення як побічної дії медичних препаратів. Разом із тим, суд звертає увагу, що висновок № 423 складений за результатами медичних відомостей гінеколога, який безпосередньо вказав на стан потерпілої після мастоектомії (видалення груді), а огляд потерпілої експерт провела частково ( лише тих тілесних ушкоджень, на які вказала потерпіла), що свідчить запис у висновку – інших ушкоджень не показує. 
Згідно наданих суду доказів у справі, зокрема відомостей, за результатами огляду гінеколога від 16.10.2024 року вбачається, що гінекологом цього дня отримані скарги від потерпілої ОСОБА_6 на болі лівої частини грудної клітки. Лікарем установлено наявність гематоми 3х3 см, чутливої при пальпації та встановлено діагноз : гематома лівої половини грудної клітки. Стан після лівобічної мастоектомії (14.03.2024) ( том 1 а.с. 56). 
Відомості про огляд лікаря 07.10.2024 року, в тому числі з відомостями про скарги потерпілої, про наявність ушкоджень у неї, суду не надані.
У відповідності до ч. 1 , ч. 2 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
За результатами дослідження наданих прокурором доказів, суд дійшов висновку, що 05.10.2024 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_6 і ОСОБА_27 дійсно відбулась сварка. 
Разом із тим, сам по собі факт сварки не утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
За результатами дослідження справи не знайшло свого підтвердження нанесення ОСОБА_4 . ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлда здоров`я.
Суд вважає, що саме показання ОСОБА_4 є логічними та послідовними щодо тих обставин, які відбулись 05.10.2024 року. 
Заслуговує на увагу також надані під час давання показань обвинуваченим картографічні матеріали, за результатами дослідження яких убачається, що вперше він міг помітити (почути) сторонніх жінок на території о 14:58, у подальшому зустріч могла відбутись саме о 14:59, а до опори з відеокамерами вони вийшли саме о 15:09, де розмовляли до 15:17. Відстань для повернення до платформи з пасікою складає приблизно 8 хвилин, а отже час, протягом якого ОСОБА_4 міг нанести щонайменше 3 удари потерпілій, від яких вона падала та самостійно підіймалась, а також удин удар свідку, яка також падала та підіймалась становить лише 10 хвилин. Указане підтверджується також дослідженими судом слідчим експериментом за участю підозрюваного та відеозаписом, отриманим із місця події. 
Суд не приймає до уваги заперечення прокурора щодо того, що відеозапис є неповним, оскільки його надав ОСОБА_4 і інформацію, яка на ньому міститься, виготовив він сам, оскільки відеозапис отриманий у порядку тимчасового доступу та саме орган дізнання здійснює збирання доказів, а отже на підставі ухвали слідчого судді вони мали доступ до потрібної їм інформації.
Суд вважає, що показання обвинуваченого узгоджуються також із показаннями свідків: ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , які хоч і є його родичами ( дружиною і донькою), однак в сукупності з іншими установленими судом обставинами є такими, що свідчать про невинуватість ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні.
В цьому випадку також необхідно звернути увагу на те, що свідок ОСОБА_28 є особою, яка не зацікавлена в результаті розгляду справи. Безпосередньо в судовому засіданні свідок показав, що в його присутності жінки жодних скарг і зауважень на дії ОСОБА_4 не висловлювали та жодних ознак тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 він не бачив. Щодо тверджень свідка про те, що в нього склалось враження, що потерпіла вживає алкогольні напої, суд зазначає, що судом установлено, що ОСОБА_6 тяжко хворіє, прогулянку 05.10.2024 року здійснювала як реабілітаційний захід після проведення операції, прогулянка в цей день тривала вже понад 1 годину, крім цього брала активну участь у суперечці з обвинувавченим ( зафіксовано на відеозаписі), а отже в цей час могла виявляти ознаки хворобливого стану ( в тому числі почервоніння обличчя). Однак, із урахуванням показань самої потерпілої про те, що гематома на лобі в неї з`явилась одразу після першого падіння, а також із урахуванням розміру гематоми ( на фото, наданому потерпілою і встановленою експертом), суд вважає, що такі ушкодження є видимими та не такими, що не може побачити сторонній спостерігач.
Показання ж самої потерпілої, свідка ОСОБА_11 ( яка є її сестрою), а також ОСОБА_13 ( який є чоловіком потерпілої) суд вважає не логічними та не послідовними.
Крім неточностей, які установлені та вказані судом під час дослідження доказів у цьому рішенні, необхідно звернути увагу на таке. Так, сама потерпіла та ОСОБА_29 повідомили суду, що ОСОБА_6 і ОСОБА_11 пішли прогулюватись від місця проживання потерпілої. В подальшому свідок ОСОБА_11 повідомила, що забрала сестру з пасовища, де вона доїла корову та вже після того, вони пішли гуляти. В подальшому потерпіла повідомила, що з одного пляжу до іншого йшли дорогою біля річки, однак свідок ОСОБА_11 повідомила, що вони скорочували свій шлях шляхом проходу по високій траві ( після цього вказане вже підтвердила потерпіла). Свідок ОСОБА_13 зазначив, що жінок не було вдома приблизно 20-30 хвилин, однак судом установлено, що цей час є значно тривалішим – дві години. При цьому, найбільше заслуговує на увагу поведінка жінок безпосередньо на місці події. За показаннями потерпілої та її сестри ОСОБА_8 здійснив не менше трьох ударів потерпілої, у результаті чого вона тричі впала на землю, однак поведінка свідка ОСОБА_11 у цей час є не логічною, оскільки весь цей час вона стояла та спостерігала за тим, що відбувається, без ужиття будь яких заходів для збереження життя і здоров`я сестри. Будь яких перешкод для надання допомоги в цей час вона мала ( на її плечах був рюкзак, у ньому був мобільний телефон, поруч були дві належні їм собаки). Крім цього, потерпіла неодноразово зазначила, що коли ОСОБА_4 наніс удар сестрі, то вона вихватила в неї рюкзак і почала ним відмахуватись від обвинуваченого, при цьому сама ОСОБА_11 зазначила, що рюкзак постійно був у неї на спині та саме на нього вона впала. Після отримання тілесних ушкоджень потерпіла та свідок безперешкодно могли піти додому, викликати поліції, повідомити про подію свідку ОСОБА_28 , однак жодних із цих дій не вчинили та пішли далі з`ясовувати відомості щодо належності ОСОБА_4 земельної ділянки. Під час спілкування біля опори з відеокамерою, жодних ознак хворобливого стану, хвилювання за своє життя і здоров`я не виявляли. На запитання суду чому вони не прохали про допомогу свідка ОСОБА_28 жінки зазначили, що через те, що останній є другом ОСОБА_4 , однак при цьому вказали, що раніше ні одного, ні іншого чоловіка не знали. Факт зупинки автомобіля на місці події не свідчить про дружбу між чоловіками. 
В подальшому потерпіла повідомляє працівників поліції та експерта лише про три удари, хоча під час розгляду справи в суді повідомляє, що їх було значно більше.
Органом дізнання не встановлене точне місце та точний час учинення кримінального правопорушення. 
Слідчі експерименти за участю потерпілої та свідка проведені не на місці події. 
Слідчий експеримент як окрема слідча (розшукова) дія полягає в проведенні за рішенням слідчого, прокурора дослідних дій, спрямованих на перевірку можливості сприйняття особою певних фактів, вчинення в певному місці й певним способом чи з використанням певних знарядь конкретних дій, існування визначених подій у минулому, з`ясування механізму утворення слідів тощо. Складовою слідчого експерименту є проведення його в умовах, що максимально наближені до тих, в яких подія мала місце в минулому. Тому до проведення дослідних дій і випробовувань під час проведення слідчого експерименту треба отримати найбільш повні відомості щодо обставин події, яку перевіряють, та здійснити відтворення обстановки, в якій буде проведено експеримент. Такі дані можуть бути встановлені в результаті проведення інших слідчих (розшукових) дій, експертних досліджень або ж бути припущеннями, що випливають з висунутих слідчих версій. У результаті проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор отримує нові фактичні дані, підтверджує або спростовує раніше отриману під час досудового розслідування інформацію, отримує об`єкти, які можуть стати предметом досліджень, зокрема, в межах проведення судової експертизи.
Відомості, отримані в результаті допитів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 є різними, як кожен окремо, так і в сукупності, при цьому дізнавач жодним чином не усунув їх. Слідчі експерименти за участі потерпілої та свідка не проводились на місці події, що відповідно дало б можливість установити час і місце можливого нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. При цьому суд звертає увагу, що сам ОСОБА_30 прохав дізнавача провести слідчий експеримент саме на місці події ( том 1 а.с.80-83), однак у проведенні такої слідчої дії дізнавачем відмовлено. 
Можливість отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень після зустрічі з ОСОБА_4 і до моменту повернення додому органом дізнання не перевірялась.
Стаття 2 КПК України встановлює, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Складом злочину визнається сукупність закріплених у кримінальному законі ознак, за наявності яких реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається злочином.
Елементи складу будь-якого злочину є: 1) об`єкт злочину; 2) об`єктивна сторона злочину; 3) суб`єктивна сторона злочину; 4) суб`єкт злочину.
Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність) особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному випадку, не є злочином.
Відповідно до положень ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ч.2 ст. 62 Конституції України та ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального право- порушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Поширеною в юридичній літературі є позиція, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматись від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
За вимогами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи /ст.17 КПК України/.
Суд не може збирати докази з власної ініціативи. Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом і обов`язок доказування обставин у даному кримінальному провадженні покладається саме на сторону обвинувачення.
Згідно ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року №9, визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Суд вважає, що в цій справі наявність у потерпілої тілесних ушкоджень, не може свідчити, що вони отримані в результаті їх нанесення ОСОБА_4 .
Таким чином, стороною обвинувачення не доведені: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального право- порушення.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що органом досудового розслідування не доведено вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 125 КК України та в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, а тому він підлягає визнанню невинуватим і виправданню.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. 
У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду (ч. 3 ст. 129 КПК України).
З урахуванням зазначеного, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок учинення кримінального правопорушення ( том 1 а.с.49-51) суд вважає необхідним залишити без розгляду в зв`язку з виправданням особи.
Керуючись ст. 331, 349, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Цивільний позов ОСОБА_6 - залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя