УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №273/25/25 Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С. 
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М., 
суддів: Коломієць О.С., Павицької Т.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі
цивільну справу №273/25/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_3 ,
на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 08 жовтня 2025 року, яке ухвалене під головуванням судді Бєлкіної Д.С. у м.Баранівці, 

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_1 через представника адвоката Біленького В.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просив: зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього ( ОСОБА_1 ) на підставі рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2018 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки до 1/6 частки від всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; відкликати виконавчий лист у справі №273/1705/18, виданий на підставі рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позов обґрунтований тим, що рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2018 року в справі №273/1705/18 із нього ( ОСОБА_1 ) на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 жовтня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між ним ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_2 розірваний 02 травня 2018 року. Він регулярно сплачував аліменти на утримання свого сина ОСОБА_4 . Наразі його ( ОСОБА_1 ) матеріальне становище погіршилося у зв`язку з тим, що згідно з судовим наказом Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року в справі №191/5604/24 із нього ( ОСОБА_1 ) на користь ОСОБА_5 стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із дня подання заяви до суду, тобто з 05 грудня 2024 року і до повноліття дитини, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Шлюб між ним ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_5 , який був зареєстрований 25 червня 2019 року, розірваний 09 квітня 2024 року. Він ( ОСОБА_1 ) зареєстрований і фактично проживає разом із своєю матір`ю - ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 є особою з інвалідністю 2-ої групи та внаслідок хворобливого стану здоров`я (стенокардія, атеросклероз, атеросиператичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 2-го ступеня, цукровий діабет 2-го типу тощо) потребує постійного лікування і додаткової матеріальної допомоги. З 01 березня 2022 року він призваний по мобілізації та проходить наразі службу в Збройних силах України. Під час проходження військової служби і безпосереднього перебування в зоні бойових дій, він ( ОСОБА_1 ) 23 грудня 2024 року отримав поранення з пошкодженням правого гомілково-ступневого суглобу, діагноз: закритий перелом малогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням уламків. Внаслідок поранення був госпіталізований 24 грудня 2024 року у відділення травматології №2 КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» ДОР та несе додаткові значні витрати, оскільки потребує операційного втручання лікарів та тривалого реабілітаційного відновлення. Він ( ОСОБА_1 ), як батько, має утримувати не лише власних неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але й забезпечувати додаткову матеріальну допомогу на лікування своїй матері ОСОБА_7 , яка є особою з інвалідністю 2-ої групи, а також матеріально забезпечувати себе для відновлення власного здоров`я після отриманого поранення в зоні бойових дій. Він ( ОСОБА_1 ) також звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про зменшення аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 до 1/6 частки від його доходу.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 08 жовтня 2025 року в задоволенні позову відмовлено. 

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Біленького В.В. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що відповідач не працює, хоча працездатна і має таку можливість. За рахунок аліментів, які він (позивач) сплачує, відповідач утримує також себе та свою дитину від іншого чоловіка. Відповідач набула автомобіль, що свідчить про покращення її матеріального стану. Він ( ОСОБА_1 ) постійно надає матеріальну допомогу своїм дітям та опікується ними. Сплата аліментів у розмірі 1/6 частки від доходів платника аліментів жодним чином не обмежить матеріальне забезпечення сина ОСОБА_9 . Суд першої інстанції мав би перевірити матеріальний стан обох батьків (платника та отримувача аліментів), а не лише платника аліментів, який несе тягар утримання не тільки малолітніх дітей, а й своєї матері та відновлення власного здоров`я і збереження свого життя, оскільки постійно перебуває на лінії зіткнення з ворогом та боронить державу Україна (купівля амуніції, вкладення коштів на придбання транспорту, який періодично знищується щодо). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішив відповідно до свого внутрішнього переконання. Він ( ОСОБА_1 ) не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що перебування у нього на утриманні доньки ОСОБА_8 не є підставою для зменшення розміру аліментів на сина ОСОБА_9 . Практика Верховного Суду за 2020-2021 роки, яку застосував суд першої інстанції, була змінена та відповідає підставам заявленого позову. Наведені висновки Верховного Суду є обов`язковими, але суд першої інстанції залишив поза оцінкою висновки Верховного Суду, які навів позивач і не вказав власного обґрунтування щодо відступу від них. Зміна сімейного стану є самостійною та незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року в справі №727/1599/22. При розгляді спору суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що під час проходження ним ( ОСОБА_1 ) військової служби і безпосереднього перебування в зоні бойових дій, він ( ОСОБА_1 ) 23 грудня 2024 року отримав поранення з пошкодженням правого гомілково-ступневого суглобу, діагноз: закритий перелом малогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням уламків. Також при розгляді цієї справи про зменшення розміру аліментів, суд мав дослідити відомості щодо матеріального стану отримувача аліментів ОСОБА_2 . Ураховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, стабільне та достатнє матеріальне становище матері дитини, позивач наполягає на існуванні підстав для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду раніше. Позивач ОСОБА_1 , як батько, має утримувати не лише власних малолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 і доньку - ОСОБА_6 , але й надавати додаткову матеріальну допомогу на лікування своїй матері ОСОБА_7 , яка є особою з інвалідністю 2-ої групи, та одночасно мусить матеріально забезпечувати відновлення власного здоров`я (реабілітація) після отриманого поранення в зоні бойових дій.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Біленький В.В. просить розглянути справу в загальному позовному провадженні з викликом учасників справи, але при цьому не наводить конкретних обставин справи, за яких суд апеляційної інстанції міг би розглянути апеляційну скаргу позивача у малозначній справі про зменшення розміру аліментів на дитину в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідно до положень ст.19 ЦПК України справи про зменшення розміру аліментів є малозначними, які розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження. Враховуючи викладене вище, апеляційна скарга у малозначній справі про зменшення розміру аліментів на дитину розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, тобто без виклику учасників справи, та з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (частина перша ст.368 ЦПК України), що відповідає також вимогами частини третьої ст.369 ЦПК України.

За таких обставин, відповідно до вимог частини тринадцятої ст.7 та частини другої ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою ст.268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У частині п`ятій ст.268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. При цьому дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11).

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення у цій справі, призначеній до розгляду на 22 січня 2026 року, є дата складення повного судового рішення 27 березня 2026 року.

Підсумовуючи викладене вище, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку частини першої ст.369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до частково задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували зміну в сторону погіршення його матеріального становища на час звернення до суду з зазначеними позовними вимогами, або докази щодо поліпшення матеріального становища відповідача, які б слугували підставами для зменшення розміру аліментів, що в силу положень ст.ст.12,81 ЦПК України є його процесуальними обов`язком. 

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції з таких мотивів.

Відповідно до частин першої та другої ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст.150,180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 

Частиною першою ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року в справі №727/1599/22, від 10 жовтня 2023 року в справі №682/2454/22, від 27 листопада 2024 року в справі №613/1404/23.

Разом із тим, у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 міститься висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Одними з основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства. Так, за положеннями частини другої ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями частини третьої ст.12 та частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Частини п`ята та шоста ст.81 ЦПК України передбачають, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 02 травня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 02 травня 2018 року (а.с.12).

Сторони є батьками сина ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13).

За рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2018 року в справі №273/1705/18 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожитку мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 жовтня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.14-16,17-18).

Відповідно до копії рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 09 квітня 2024 року розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який був зареєстрований 25 червня 2019 року (а.с.22-24).

Згідно з копією судового наказу від 09 грудня 2024 року Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області в справі №191/5604/24 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 були стягнути аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із дня подання заяви до суду, тобто з 05 грудня 2024 року і до повноліття дитини, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.25-26).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2025 року в справі №191/101/25 зменшений розмір аліментів, що стягувалися на підставі судового наказу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із 1/4 частки до 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумі на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.153-157). Також у резолютивній частині рішення прописано, що стягнення аліментів у зміненому розмірі провадити з дня набрання рішенням законної сили. Рішення набрало законної сили 19 серпня 2025 року. 

Із копії довідки до акта огляду МСЕК убачається, що матері позивача, ОСОБА_7 , встановлена 2-а група інвалідності (а.с.11,20,159-163). Проте, матеріали справи не містять доказів того, що позивач є єдиним сином у своєї матері та він надає їй матеріальну допомогу.

Разом із тим, відповідно до копії медичної карти стаціонарного хворого №2145324 ОСОБА_1 був госпіталізований до стаціонару 23 грудня 2024 року. В період із 24 грудня 2024 року по 26 грудня 2024 року, із 27 грудня 2024 року по 31 грудня 2024 року ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з діагнозом: закритий уламковий перелом м/гомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням, розрив дистального міжгомілкового синдесмозу (а.с.34,51-54).

Із довідки ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 31 грудня 2024 року слідує, що ОСОБА_1 отримав тяжку травму, пов`язану з проходженням військової служби, та потребує лікування після травми (а.с.55).

Отже, викладеним вище доведено, що після ухвалення Баранівським районним судом Житомирської області рішення від 29 листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_9 в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу батька дитини, у позивача ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася донька ОСОБА_8 та з ОСОБА_1 були стягнуті судовим наказом 09 грудня 2024 року аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу батька дитини, які у подальшому рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2025 року, яке набрало законної сили, зменшені до 1/6 частки від доходу платника аліментів. Окрім того, у 2024 році, тобто після ухвалення Баранівським районним судом Житомирської області рішення від 29 листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_9 , стан здоров`я позивача погіршився у зв`язку з отриманням ним тяжкої травми, пов`язаної з проходження військової служби. Отже, наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами доведено зміну сімейного стану платника аліментів (народження ще однієї дитини) та погіршення стану його здоров`я (отримання тяжкої травми, пов`язаної з проходженням військової служби). Разом із тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що зміна сімейного стану позивача та погіршення стану його здоров`я не вплинули на його матеріальний стан та останній спроможний без надмірного тягаря сплачувати аліменти на двох малолітніх дітей у розмірі половини від свого доходу, а тому, виходячи від зворотного, у зв`язку з зміною сімейного стану та погіршення стану здоров`я позивача колегія суддів доходить висновку, що розмір щомісячних аліментів, визначений рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2018 року, на утримання сина ОСОБА_9 належить зменшити із 1/4 до 1/6 частки, що узгоджується із положеннями ст.192 СК України.

Більш того, діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року в справі №691/926/20.

Позивач зобов`язаний утримувати обох малолітніх дітей, що обумовлює перегляд розміру щодо обох утриманців позивача, як доньку ОСОБА_8 , так і сина ОСОБА_9 , адже протилежний висновок суду першої інстанції поставив малолітніх дітей позивача у нерівне становище. Незмінений розмір аліментів, який стягується на утримання сина ОСОБА_9 , за умови, що розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 зменшений з 1/4 на 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів, призводить до дисбалансу інтересів дітей, оскільки діти позивача опинилися не у рівному матеріальному становищі – одна дитина отримує більший розмір аліментів, ніж інша.

Вимога про відкликання виконавчого листа задоволенню не підлягає, оскільки питання повернення виконавчого документу врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Із огляду на викладене вище та відповідно до положень ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, зменшивши розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду на утримання малолітнього сина ОСОБА_9 , з 1/4 до 1/6 частки, а у задоволенні іншої вимоги - відмовити. 

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята ст.141 ЦПК України).

Згідно з ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов ОСОБА_1 задоволений частково на 50%, а тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути 1 211,22 грн судового збору за подання позову та апеляційної скарги ((969+1 453,44)/2).

Відповідно до пункту 2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (пункт 3 частини шостої ст.19 ЦПК України). Ця справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст.ст.268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 08 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове. 
Позов ОСОБА_1  задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2018 року в справі №273/1705/18, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 27 березня 2026 року та до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 грн 22 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України.

Головуюча Судді: