"08" квітня 2026 р. Справа № 363/486/26

ПОСТАНОВА
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 08 квітня 2026 року м. Вишгород
Суддя Вишгородського районного суду Київської області Дьоміна О.П., за участю секретаря Підопригори Х.О., прокурора Бірюка Г.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Київського обласного управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, громадянина України, що працював на посаді поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Вишгородського районного відділу УПО в Київській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
До Вишгородського районного суду Київської області надійшли два адміністративних матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, які постановою Вишгородського районного суду Київської області від 08.04.2026 року об`єднано в одне провадження, присвоївши їм єдиний унікальний №363/486/26.
1. Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення за №4/2026 від 12.01.2026 року ОСОБА_1 , обіймаючи по 01 липня 2024 року, посаду поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Вишгородського районного відділу УПО в Київській області, будучи суб?єктом відповідальності за правопорушення, пов?язані з корупцією, згідно з пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року за №1700-VII, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 та п. 2-7 прикінцевих положень Закону, без поважних причин, несвоєчасно подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями «при звільненні» за формою, затвердженою наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.11.2023 року за №252/23 «Про затвердження форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. 
2. Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення за №5/2026 від 12.01.2026 року ОСОБА_1 , обіймаючи по 01 липня 2024 року посаду поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Вишгородського районного відділу УПО в Київській області, будучи суб?єктом відповідальності за правопорушення, пов?язані з корупцією, згідно з пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-VII, будучи суб`єктом відповідальності за порушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 та п. 2-7' прикінцевих положень Закону, без поважних причин, несвоєчасно подав декларацію особи за 2024 рік «після звільнення» за формою, затвердженою наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.11.2023 року №252/23 «Про затвердження форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 з обставинами, викладеними в протоколах про адміністративні правопорушення, що складені відносно нього погодився повністю. 
Прокурор обставини, викладені у протоколах про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 підтримав, зазначив про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діянь, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та вважав, що останнього слід притягнути до відповідальності та накласти на нього стягнення у відповідності до санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за вчинення ним адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:
Так, відповідно до матеріалів до протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією за №4/2026 та за №5/2026 від 12.01.2026 року – ОСОБА_1 , відповідно до наказу УПО в Київській області від 28.06.2024 року за №98 о/с сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено з Національної поліції України з 01.07.2024 року. 
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про національну поліцію» - поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Таким чином, відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. Закону ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону.
Відповідно до статті 1 Закону суб`єктами декларування є особи, зазначені у п. 1, пп. «а», «в» - «ґ» п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до Закону.
Згідно ч. 1 ст. 45 Закону особи, зазначені у п. 1, підп. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Приміткою до ст. 172-6 КУпАП визначено, що суб`єктами правопорушення у цій статті (крім правопорушень, визначених ч.ч. 2 та 3 цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин 1 та 2 ст. 45 Закону зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліції» - поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції України та ЗУ, інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність поліції та Присяги поліцейського.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення ст. 172-6 КУпАП.
Згідно з послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 він фактично подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями при звільненні - 02.08.2024 року о 00 год. 20 хв., хоча граничним терміном подачі декларації Законом визначено 30.07.2024 року.
3гідно з послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 він фактично подав декларацію особи за 2024 рік після звільнення - 28.04.2025 року о 12 год. 19 хв., хоча граничним терміном подачі декларації Законом визначено 31.03.2025 року.
Зазначене підтверджується дослідженими судом та доданими до протоколів письмовими доказами, а саме: рапортом ст. оперуповноваженого Київського обласного управління ДВБ НПУ від 12.01.2026 року; послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування»; анкетою ОСОБА_1 ; послужним списком; пам`яткою-застереженням; наказом від 08.10.2019 року за №1213/0с; наказом від 28.06.2024 року за №98/0с; пам`яткою-застереженням; положенням про Департамент внутрішньої безпеки НПУ; копіями декларацій.
Підсумовуючи вище зазначене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 обіймаючи по 01 липня 2024 року, посаду поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Вишгородського районного відділу УПО в Київській області, будучи суб?єктом відповідальності за правопорушення, пов?язані з корупцією, згідно з пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року за №1700-VII, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 та п. 2-7 прикінцевих положень Закону, без поважних причин, несвоєчасно подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями «при звільненні» та несвоєчасно подав декларацію особи за 2024 рік «після звільнення» за формою, затвердженою наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.11.2023 року за №252/23 «Про затвердження форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», чим вчинив адміністративні правопорушення, пов?язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. 
Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю) тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом. Громадянин, що вчиняє протиправну дію, порушує свій конституційний обов`язок, оскільки норми ч. 1 ст.68Конституції України встановлюють, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, ч. 1 ст. 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд вбачає у діях ОСОБА_1 вищевказані ознаки.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.
Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-6 ч. 1 КУпАП.
Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними та допустимим і такими, що доводять «поза розумним сумнівом» винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. 172-6 ч. 1 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 36 КУпАП - при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Враховуючи характер вчинених правопорушень, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, наслідки вчинених нею правопорушень та ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає, що адміністративним стягненням, необхідним і достатнім для виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобіганню вчиненню ним нових правопорушень повинна бути міра відповідальності у виді штрафу в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, відповідно до ст. 36 КУпАП.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. 
Керуючись Законом України «Про запобігання корупції», ст. ст. 172-6, 268, 277, 279, 280, 283-285, 287-289 КУпАП, суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції цієї статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, відповідно до ст. 36 КУпАП, а саме у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.П. Дьоміна