ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 р.	Справа № 440/11038/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Семененко М.О. , Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Григоренко І.Б. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2025, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, повний текст складено 07.01.26 по справі № 440/11038/25
за позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" 
до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат " (далі – позивач, ПрАТ «Полтавський ГЗК») звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі – відповідач, Управління), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків 000/482/32-00-07-04-19 від 24.07.2025 року;
- зобов`язати Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків внести відомості в реєстр заяв про повернення бюджетного відшкодування ПДВ про скасування податкового повідомлення-рішення 000/482/32-00-07-04-19 від 24.07.2025 року.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2025 адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 24 липня 2025 року № 000/482/32-00-07-04-19. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 24224 грн 0 копійок (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири гривні нуль копійок). У задоволенні клопотання позивача про встановлення судового контролю відмовлено.
Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає, що рішення є необґрунтованим і підлягає скасуванню, оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції було неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, також невірно застосовані норми матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те , що в ході проведеного аналізу ЄРПН та ІКС «Податковий Блок» встановлено ланцюг постачання товару, в результаті чого податковий орган вважає , що ані ТОВ "ПРІОРІТІ ГРУП" (код ЄДРПОУ 38559259), ані контрагенти-постачальники не мали фізичної можливості виготовляти або імпортувати товар, без достатньої кількості працівників та основних засобів, крім того встановлено невідповідність між придбаним та реалізованим товаром по ланцюгам постачання. Тому, ідентифікувати виробника/імпортера товару, який придбаний ПрАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», неможливо. Згідно податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, встановлено, що протягом січня 2024 року – квітня 2025 року у ПП "МЕСІ" (код ЄДРПОУ 38447110) відсутній імпорт ТМЦ, які реалізовано на адресу ПрАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ГІРНИЧОЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» та не встановлено придбання реалізованого на ПрАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» товару. Крім того, у ПП "МЕСІ" (код ЄДРПОУ 38447110) відсутні фізичні та технічні можливості для власного виробництва. За результатами перевірки неможливо відстежити походження товару та фактичного його виробника/імпортера. Посилаючись на лист від 22.05.2025 №23.14/03-11/3959-25 від ТУ БЕБ у Полтавській області, вказує , що підтвердити реальність взаємовідносин ПрАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» ТОВ «Алмаз-М» (код ЄДРПОУ 31316702) в частині надання послуг по заміщенню природного газу неможливо. Тому, перевіркою встановлено недостовірність даних, відображених у паперових носіях за формою первинних документів, які було надано ПрАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» до перевірки, обмін документами при відсутності факту здійснення господарської операції. За відсутності факту надання послуг, придбання товару відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Вказує , що судом не враховано правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 02.10.2018 року по справі №816/2328/17, від 03.10.2022 по справі № 804/1545/17, від 09.12.2019 року по справі №804/1752/17, від 12 березня 2021 року по справі №200/6316/19-а. Також, просить врахувати і те, що у позивача є повне право як під час перевірки, так і під час заперечень до висновків перевірки надавати документи та докази, згідно яких можливо встановити та підтвердити надані послуги, роботи та поставлені ТМЦ, проте позивач, порушуючи як своє право так і приписи ст. 44 ПК України, не надав в повному обсязі документи. Посилаючись на обставини та обґрунтування, викладенні в апеляційній скарзі , просить суд апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС задовольнити, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2025 по справі № 440/11038/25 – скасувати.
ПрАТ «Полтавський ГЗК» подало до суду відзив на апеляційну скаргу , із доводами відповідача, викладеними у апеляційній скарзі, не погоджується в зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Вказує , що контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності ПрАТ «Полтавський ГЗК» засвідчені первинними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. Посилаючись на обставини, викладенні у відзиві , вважає , що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про задоволення адміністративного позову ПрАТ «Полтавський ГЗК». Просить залишити апеляційну скаргу Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року по справі №440/11038/25 без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав обґрунтування та вимоги апеляційної скарги , наполягав на її задоволенні.
Представник позивача підтримав свої заперечення проти задоволення апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю – доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції , доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що ПрАТ “Полтавський ГЗК” зареєстроване як юридична особа, ідентифікаційний код 00191282 (том 1, а.с. 8, зворотній бік).
Наказом Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 06.06.2025 № 124-П визначено провести документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ “Полтавський ГЗК”, що знаходиться за фактичною адресою: вул. Будівельників, буд. 16, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39802, з 09 червня 2025 року тривалістю 12 робочих днів, перевірку провести за період діяльності з 01.04.2025 по 30.04.2025 з метою законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за квітень 2025 року (від 19.05.2025 № 9141312517) (том 1, а.с. 191).
Надіслане Управлінням повідомлення від 06.06.2025 № 73/32-00-07-06-13 про проведення перевірки із наказом від 06.06.2025 № 124-П ПрАТ “Полтавський ГЗК” отримано 09.06.2025 (том 1, а.с. 192 – 193).
У період з 09.06.2025 по 24.06.2025 посадовими особами Управління проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПрАТ “Полтавський ГЗК” з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн, по декларації з податку на додану вартість за квітень 2025 року (від 19.05.2025 № 9141312517), за наслідками якої складено Акт від 27.06.2025 № 447/32-00-07-04/00191282 , далі – Акт перевірки (том 1, а.с. 14 - 27).
Перевіркою встановлено та в Акті перевірки зафіксовано порушення платником податків п. 198.2., 198.3. ст. 198, п. 198.6. ст. 198 з урахуванням норм п. 44.1. ст. 44 Податкового кодексу України що призвело до завищення суми податкового кредиту по Декларації за квітень 2025 року на суму 4034457 грн. Вищезазначене призвело до порушення п. 200.1., абз. в) п. 200.4. ст. 200 Кодексу, внаслідок чого завищено від`ємне значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду квітень 2025 року у розмірі 4034457 грн.
На підставі вказаного Акту перевірки Управлінням прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.07.2025 № 000/482/32-00-07-04-19, яким зменшено ПрАТ “Полтавський ГЗК” розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за квітень 2025 року на суму 4034457 грн (том 1, а.с. 9).
Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.
Задовольняючи позовні вимоги частково , суд першої інстанції виходив з того , що позивач правомірно сформував податковий кредит з податку на додану вартість за наслідками спірних операцій, тому дійшов висновку , що податкове повідомлення-рішення від 24.07.2025 № 000/482/32-00-07-04-19, яким зменшено ПрАТ “Полтавський ГЗК” розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за квітень 2025 року на суму 4034457 грн у зв`язку з встановленням контролюючим органом факту завищення податкового кредиту по декларації за квітень 2025 року по взаємовідносинам ПрАТ “Полтавський ГЗК” з ТОВ “ПРІОРІТІ ГРУП”, ПП “МЕСІ”, ТОВ “Алмаз-М” є необґрунтованим, прийнятим без дослідження істотних обставин та підтвердження їх належними і достатніми доказами, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача внести відомості в реєстр заяв про повернення бюджетного відшкодування ПДВ про скасування податкового повідомлення-рішення 000/482/32-00-07-04-19 від 24.07.2025 року, суд першої інстанції виходив з того , що підпунктом 200.7.1. п. 200.7. статті 200 ПК України та Порядком № 26 не передбачено внесення до Реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування ПДВ відомостей щодо податкового повідомлення-рішення яким зменшено від`ємне значення суми ПДВ та результатів його оскарження
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову сторонами не оскаржується.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 24 липня 2025 року № 000/482/32-00-07-04-19, виходячи з наступного.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначає Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).
За визначенням, що міститься у пп. 14.1.178. п. 14.1. статті 14 ПК України, податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
За приписами пункту 185.1. статті 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Згідно з пунктом 198.1. статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг (пп. а).
Відповідно до пункту 198.2. статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з пунктом 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи;
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
За змістом пункту 198.6. статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до пункту 200.1. статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.4. статті 200 ПК України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пп. 78.1.8. пункту 78.1. статті 78 ПК України подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, є підставою документальної позапланової перевірки.
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
У свою чергу суд враховує, що згідно з пунктом 44.1.статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
В силу вимог статті частини 2 статті 3 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі – Закон № 996-XIV) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Між тим бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на такому принципі, як превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону № 996-XIV).
Згідно з частинами 1, 2 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:
назву документа (форми);
дату складання;
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Згідно з підпунктом 14.1.36. пункту 14.1. статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість є, зокрема, операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Сума ПДВ для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у справах, предмет спору в яких стосується правомірності відображення платником податків у бухгалтерському та податковому обліках фінансових показників господарських операцій, які, за висновком контролюючого органу, є нереальними (фіктивними), сталою є практика правозастосування Верховним Судом, яка, полягає в тому, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податків господарських договорах, що має підтверджуватись первинними документами відповідно до вимог, встановлених правовими нормами, зокрема й щодо змісту (обов`язкових реквізитів).
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та витрат, якщо ж господарська операція фактично не відбулася, то платник податків не має права на податкову вигоду у вигляді податкового кредиту та/або врахування відповідних витрат при визначенні об`єкту оподаткування податком на прибуток
Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема щодо наявності таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку, суттєві недоліки в заповненні таких документів, які не дають змоги ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції, не дають можливості встановити дійсний зміст та обсяг господарської операції, тощо.
Слід зазначити, що кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.
Також на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів констатує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2022 року у справі №160/3364/19 фактично підтвердила такі висновки, зазначивши, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Самі по собі такі обставини, як-от: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів чи відсутність деяких із них - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Крім того, зробивши акцент на реальному здійсненні господарської операції як складової юридичного факту, що породжує у платника податків право на податковий кредит та на збільшення витрат, Велика Палата в вказаній постанові акцентувала увагу також на тому, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.
Таким чином, сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.
При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду також зроблено висновки про те, що під час вирішення спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Отже, наявність у платника податків первинних документів в підтвердження задекларованих сум податкового кредиту, є підставною для врахування таких при одержанні податкової вигоди у вигляді податкового кредиту, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків сформував дані податкового обліку, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду та з огляду на положення статті 90 КАС України обставини підлягають встановленню адміністративними судами під час розгляду відповідних спорів по суті на підставі всіх належних і допустимих доказів, причому жоден з доказів не має наперед установленої сили, у тому числі будь-які дані, отримані в межах кримінальних проваджень. Ці дані підлягають ретельній перевірці безпосередньо судом, що розглядає справу, в силу офіційності з`ясування обставин справи, а також якщо платник податків обґрунтовано заперечує достовірність відповідних даних.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, позивач платник податку повинен мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з встановленими обставинами мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 12 березня 2026 року по справі № 160/5956/24.
Також, при вирішенні податкових спорів колегія суддів враховує презумпцію добросовісності платника податків за якою передбачається економічна виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.
Згідно доктрини реальності господарської операції, яка застосовується у судовій практиці Верховного Суду, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.
Нормами Податкового кодексу України презюмується вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 17 березня 2026 року по справі № 320/22556/25.
Із змісту спірного податкового повідомлення-рішення від 24.07.2025 № 000/482/32-00-07-04-19, яким зменшено ПрАТ “Полтавський ГЗК” розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за квітень 2025 року на суму 4034457 грн (том 1, а.с. 9), Акту перевірки (том 1, а.с. 14 – 27), додатку № 4 до Акту перевірки (том 1, а.с. 35 – 53), інформації щодо розрахунків донарахованих сум податків та штрафних санкцій по Акту перевірки (том 3, а.с. 111) встановлено, що його прийнято у зв`язку з встановленням контролюючим органом факту завищення податкового кредиту по декларації за квітень 2025 року на загальну суму 4 034 457 грн, у тому числі по взаємовідносинам ПрАТ “Полтавський ГЗК” з такими контрагентами:
1) ТОВ “ПРІОРІТІ ГРУП” (заниження ПДВ на суму 26715 грн);
2) ПП “МЕСІ” (заниження ПДВ на суму 1392 грн);
3) ТОВ “Алмаз-М” (заниження ПДВ на суму 4006350 грн).
Стосовно господарських правовідносин ПрАТ “Полтавський ГЗК” з ТОВ “ПРІОРІТІ ГРУП”, судом встановлено, що згідно з договором № 1406 від 30.05.2018 (том 1, а.с. 108 – 110) ТОВ “ПРІОРІТІ ГРУП” (Постачальник) зобов`язалось поставити позивачу (Покупець), а останній прийняти і оплатити продукцію за цінами та у кількості, у строки та на умовах, передбачених цим договором, а так само обумовлених специфікаціями та/або рахунками, які є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.1.).
Відповідно до пунктів 3.1., 3.3. Договору поставка продукції здійснюється на умовах DAP м. Горішні Плавні, склад Постачальника згідно з Інкотермс-2010, якщо інше не зазначено у специфікації, що є невід`ємною частиною договору.
Датою поставки та переходу права власності продукції визнається дата приймання на складі Покупця згідно видаткової накладної, оформленої Постачальником.
Згідно з Додатковою угодою № 7 від 14.06.2022 до договору № 1406 від 30.05.2018 (том 1, а.с. 114, зворотній бік) розділ 9 “Термін дії договору” викладено у наступній редакції: 9.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2024 р., а в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань - до повного виконання зобов`язань.
На виконання вказаного договору ТОВ “ПРІОРІТІ ГРУП” здійснено поставку позивачу товару відповідно до видаткової накладної № 157 від 04.07.2024 (том 1, а.с. 119) на загальну суму 160291,20 грн, у тому числі ПДВ 26715,20 грн, а саме: пакет паперовий 500 шт. на суму без ПДВ 16330 грн, картхолдер брендований 500 шт. на суму без ПДВ 42040 грн, шнурок для бейджа 500 шт. на суму без ПДВ 19040 грн, блокнот брендований 100 шт. на суму без ПДВ 23333 грн, флешка-ручка на 8 Гб з нанесенням логотипу 100 шт. на суму без ПДВ 31083 грн, об`ємна наліпка 70 шт. на суму без ПДВ 1750 грн.
Видаткова накладна № 157 від 04.07.2024 містить усі обов`язкові реквізити, передбачені частиною 2 статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, а відтак є належним первинним документом, що підтверджує господарську операцію позивача з ТОВ “ПРІОРІТІ ГРУП”.
Доставка товару від постачальника здійснена за допомогою поштового оператора ТОВ “Нова пошта”, що підтверджується експрес-накладною № 59001180403503 від 04.07.2024 (том 1, а.с. 120).
На підставі рахунку на оплату № 117 від 04.06.2024 позивачем оплачено товар повністю відповідно до платіжної інструкції № 783 від 19.07.2024 (том 1, а.с.121). 
Отриманий товар позивачем оприбутковано на складі, що підтверджується прибутковим ордером № 261 від 08.07.2024 (том 1, а.с. 118, зворотній бік) та надалі використано у господарській діяльності, про що свідчить накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів від 22.07.2024 № 169 та акт від 22.07.2024 № 169 (том 4, а.с. 247, зворотній бік, - 248). 
Господарську операцію відображено у бухгалтерському обліку позивача (том 4, а.с. 244, зворотній бік).
За правилом першої події (відвантаження товару) ТОВ “ПРІОРІТІ ГРУП” складено податкову накладну № 7 від 04.07.2024 на загальну суму 160291,20 грн, в тому числі ПДВ – 26715,20 грн (том 1, а.с. 116), щодо якої податковим органом прийнято рішення від 07.04.2025 № 12719920/38559259 про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (том 1, а.с. 118).
Позивачем віднесено суму ПДВ 26715,20 грн на підставі податкової накладної № 7 від 04.07.2024 до податкового кредиту за квітень 2025 року.
Матеріалами справи підтверджено рух активів між позивачем і його контрагентом ТОВ "ПРІОРІТІ ГРУП" та зміни у майновому стані позивача, а саме - понесення витрат на придбання товару, транспортування товару, його оприбуткування.
Факт завищення позивачем податкового кредиту на суму 26715,20 грн контролюючим органом у додатку № 4 до Акту перевірки (том 1, а.с. 35 – 53) мотивовано тим, що ідентифікувати виробника/імпортера товару, який придбано ПрАТ “Полтавський ГЗК”, неможливо. Зазначено, що в ході проведеного аналізу ЄРПН та ІКС “Податковий Блок” встановлено наступний ланцюг постачання товару: обрив ланцюгів постачання – ТОВ “ФЛЕШ-МАРКЕТ Україна” (код ЄДРПОУ 41039406) (Флешка-ручка на 8 Гб) – ТОВ “ПРІОРІТІ ГРУП” (код ЄДРПОУ 38559259) (Флешка-ручка на 8 Гб) – ПрАТ “Полтавський ГЗК”. 
Також згідно бази даних АІС “Податковий блок” встановлено, що ТОВ “ФЛЕШ МАРКЕТ УКРАЇНА” (код ЄДРПОУ 41039406) зареєстровано в ГУ ДПС у м. Києві, стан – 0, платник податків за основним місцем обліку, вид діяльності 46.90. неспеціалізована оптова торгівля, основні засоби на 30.06.2024 – 734,3 тис. грн, згідно звіту 1-ДФ за 3 квартал 2024 року з ознакою доходу 101 рахуються 3 особи.
Зважаючи на викладене, за твердженням контролюючого органу, ані ТОВ “ПРІОРІТІ ГРУП”, ані вищенаведені контрагенти-постачальники не мали фізичної можливості виготовляти або імпортувати товар, без достатньої кількості працівників та основних засобів, крім того, встановлено невідповідність між придбаним та реалізованим товаром по вищезазначеним ланцюгам постачання.
Аналізуючи доводи Управління, покладені в основу висновків про порушення позивачем правил формування податкового кредиту, суд зазначає, що податковий орган виходив виключно із аналізу ЄРПН та ІКС “Податковий блок”, тобто з використанням лише податкової інформації.
У контексті наведеного слід зауважити, що Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях, зокрема у постанові від 13 листопада 2024 року у справі №160/31872/23, зазначав про те, що висновки податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій, які зроблені виключно на підставі аналізу баз даних АІС «Податковий блок» та податкової інформації щодо контрагентів платника податків, є неприйнятними, оскільки співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу як етапу контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства й аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Так само податкова інформація щодо контрагентів суб`єкта господарювання у ланцюгах постачання носить інформативний характер та не є безперечним свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами як підставами формування бухгалтерського обліку. Без встановлення у судовому порядку обставин відсутності у контрагентів суб`єкта господарювання основних засобів, трудових ресурсів тощо, висновки податкового органу про нереальність господарських операцій з огляду на зазначені обставини носять лише характер припущень.
Усталеним є підхід Верховного Суду, за яким платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку; зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Якщо контрагент позивача або суб`єкти господарювання, з якими мав відносини контрагент позивача, в подальшому не дотримувалися у своїй діяльності законодавчих норм, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них.
Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови та має необхідні документальні на підтвердження розміру понесених витрат та свого податкового кредиту.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 11 березня 2026 року по справі № 240/10407/24.
Дослідивши акт перевірки , колегія суддів встановила , що у змісті акту відсутня інформація про проведення органами ДПС зустрічної або будь-якої іншої перевірки спірного контрагента та його контрагентів в частині, що стосується питань здійснення господарських операцій з позивачем.
Ані в Акті перевірки, ані під час розгляду справи відповідач не навів обставин, підтверджених відповідними доказами, які б давали підстави вважати, що позивач був обізнаний (або міг бути обізнаний) щодо неправомірної, на думку контролюючого органу, поведінки контрагентів та постачальників безпосередніх контрагентів позивача. 
Також, дослідивши ланцюг постачання по одному із товарів, які були поставлені позивачу згідно з видатковою накладною № 157 від 04.07.2024 (флешка-ручка на 8 Гб), відповідач, не встановивши порушень у ланцюгу постачання щодо інших товарів, констатував про неправомірність формування податкового кредиту на суму ПДВ щодо усіх товарів.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що доводи, якими контролюючий орган вмотивував висновок про відсутність факту підтвердження придбання товару, а відтак і неможливість включення до складу податкового кредиту відповідних сум ПДВ, не є переконливими та достатніми, а також не підтверджені належними доказами. 
Враховуючи те, що господарські операції позивача з ТОВ “ПРІОРІТІ ГРУП” підтверджені документально, в тому числі первинними документами та податковою накладною, зареєстрованою в ЄРПН, пов`язані з рухом активів позивача, мали розумну економічну причину (ділову мету), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що позивач правомірно сформував податковий кредит з податку на додану вартість за наслідками таких операцій.
Стосовно господарських правовідносин ПрАТ “Полтавський ГЗК” з ПП “МЕСІ”.
Матеріали справи свідчать, що 09.05.2024 між ПП “МЕСІ” (Постачальник) та ПрАТ “Полтавський ГЗК” (Покупець) укладено договір № 1448 (том 1, а.с. 99 – 102), у відповідності до якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцю, а останній прийняти і оплатити продукцію за цінами та у кількості, у строки та на умовах, передбачених цим договором, а так само обумовлених специфікаціями та/або рахунками, які є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.1.).
Відповідно до пунктів 3.1., 3.3. Договору поставка продукції здійснюється на умовах EXW м. Горішні Плавні, склад Постачальника згідно з Інкотермс-2010, якщо інше не зазначено у специфікації, що є невід`ємною частиною договору.
Датою поставки та переходу права власності продукції визнається дата приймання на складі Покупця згідно видаткової накладної, оформленої Постачальником.
Пунктом 9.1. Договору визначено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30.01.2027, а в частині взаєморозрахунків та гарантійних зобов`язань - до повного виконання зобов`язань.
В ході виконання вказаного договору ТОВ “МЕСІ” здійснено поставку позивачу товару – Оперативна пам`ять DELL 32GB DDR4RDIMM 2666 MHz2Rx4 відповідно до видаткової накладної № 3 від 24.04.2025 на загальну суму 8352 грн, у тому числі ПДВ 1392 грн (том 1, а.с. 105).
Зауважень до вказаної видаткової накладної, як первинного документа, контролюючим органом не наведено.
Перевезення товару від постачальника здійснено позивачем згідно з товарно-транспортною накладною № 1/04 від 24.04.2025 (том 1, а.с. 106).
Разом із товаром постачальником надано покупцю гарантійний лист № 57/04 від 24.04.2025 та гарантійний талон № 57/04 від 24.04.2025 на товар (том 1, а.с. 107).
Отриманий товар позивачем оприбутковано на складі, що підтверджується прибутковим ордером № 264 від 24.04.2025 (том 1, а.с. 104, зворотній бік) та надалі використано у господарській діяльності, про що свідчить Акт № 55 від 08.05.2025, складений на предмет списання матеріальних цінностей, використаних у виробництві та акт ремонту № 5/1 (том 4, а.с. 245, зворот – 246).
Господарську операцію відображено у бухгалтерському обліку позивача (том 4, а.с. 244).
За правилом першої події (відвантаження товару) ПП “МЕСІ” складено податкову накладну № 3 від 24.04.2025 на загальну суму 8352 грн, в тому числі ПДВ – 1392 грн (том 1, а.с. 103), яку зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних 28.04.2025 (том 1, а.с. 104).
Суму ПДВ 1392 грн на підставі податкової накладної № 3 від 24.04.2025 позивачем віднесено до податкового кредиту за квітень 2025 року.
Факт завищення позивачем податкового кредиту на суму 1392,00 грн контролюючим органом у додатку № 4 до Акту перевірки (том 1, а.с. 35 – 53) мотивовано тим, що ідентифікувати виробника/імпортера товару, який придбано ПрАТ “Полтавський ГЗК”, неможливо. Зазначено, що згідно проведеного аналізу ЄРПН встановлено, що у податковій накладній від 24.04.2025 № 3 (на суму ПДВ – 1392,00 грн) у графі 3.2.1. проставлено позначку “Х”, що свідчить про постачання товару, ввезеного на митну територію. Сертифікати/паспорти якості на Оперативна пам`ять DELL НОМЕР_1 , реалізовану на адресу ПрАТ “Полтавський ГЗК”, до перевірки не надано. Згідно податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, встановлено, що протягом січня 2024 року – квітня 2025 року у ПП “МЕСІ” відсутній імпорт ТМЦ, які реалізовано на адресу ПрАТ “Полтавський ГЗК” та не встановлено придбання реалізованого на ПрАТ “Полтавський ГЗК” товару. Крім того, у ПП “МЕСІ” відсутні фізичні та технічні можливості для власного виробництва. 
Доводи податкового органу, покладені в основу висновків про порушення позивачем правил формування податкового кредиту за наслідками господарських операцій з ПП “МЕСІ”, є аналогічними вищезазначеним доводам щодо господарських операцій з ТОВ “ПРІОРІТІ ГРУП” , тому колегія суддів повторно зазначає, що з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 7 липня 2022 року у справі № 160/3364/19, позивач не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Податковим органом ні в Акті перевірки, ні під час розгляду справи не наведено обставин, підтверджених відповідними доказами, які б давали підстави вважати, що позивач був обізнаний (або міг бути обізнаний) щодо неправомірної, на думку контролюючого органу, поведінки контрагента. 
Також, суд звертає увагу , що контролюючий орган, констатуючи відсутність факту підтвердження придбання товару, виходив виключно із аналізу ЄРПН щодо ПП “МЕСІ” за певний обмежений проміжок часу (січень 2024 року – квітень 2025 року), без будь-якого обґрунтування обрання для дослідження саме цього періоду часу та виключення можливості придбання ПП “МЕСІ” товару раніше січня 2024 року, що є неприйнятними та до уваги приймається , оскільки як зазначено вище у постановах Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 липня 2022 року у справі №160/3364/19 та Верховного Суду у постанові від 13 листопада 2024 року у справі №160/31872/23 співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу як етапу контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства й аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Так само податкова інформація щодо контрагентів суб`єкта господарювання у ланцюгах постачання носить інформативний характер та не є безперечним свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами як підставами формування бухгалтерського обліку. . Самі по собі така обставина як-от лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання не є самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських операцій.
Щодо посилання відповідача на не надання до перевірки сертифіката/паспорту якості на товар з покликанням на правові висновки Верховного Суду у справі №200/6316/19-а, , колегія суддів зазначає, що однієї такої обставини недостатньо для висновку про відсутність факту придбання товару, оскільки сертифікат та паспорт якості не належать до первинних документів бухгалтерського обліку, на підставі яких формується податкова звітність, та які підприємство має обов`язок зберігати протягом встановленого Податковим кодексом України строку, а є лише документом, що посвідчує якість товару, а не факт проведення господарської операції. Тому відсутність такого сертифіката не може свідчити про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 12 липня 2023 року у справі №380/26122/21.
Таким чином, доводи, якими контролюючий орган вмотивував висновок про відсутність факту підтвердження придбання товару, а відтак і неможливість включення до складу податкового кредиту відповідних сум ПДВ за наслідками господарських операцій з ПП “МЕСІ, не є обґрунтованими та достатніми, а також не підтверджені належними доказами. 
Враховуючи те, що господарські операції позивача з ПП “МЕСІ” підтверджені документально, в тому числі первинними документами та податковою накладною, зареєстрованою в ЄРПН, пов`язані з рухом активів позивача, мали розумну економічну причину (ділову мету), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач правомірно сформував податковий кредит з податку на додану вартість за наслідками таких операцій.
Стосовно господарських правовідносин ПрАТ “Полтавський ГЗК” з Приватним підприємством “Алмаз-М”.
Так, 21.03.2025 між ПП “Алмаз-М” (Виконавець) та ПрАТ “Полтавський ГЗК” (Замовник) укладено договір № 392 на надання послуг по заміщенню природного газу (том 1, а.с.54 – 57), предметом якого визначено надання послуг з заміщення природного газу з використанням Комплексу із заміщення природного газу твердим біопаливом, внаслідок чого відбувається зниження споживання природного газу не менше ніж на 20 % на обертових печах Замовника (п. 2.1. Договору).
Відповідно до п. 2.2. Договору для забезпечення зниження споживання природного газу на печах технологічних ліній № 1 та № 2 цеху виробництва окатків підприємства Замовника, Виконавець надає Замовнику послугу з заміщення природного газу шляхом спалювання підготовленого палива на печах технологічних ліній № 1 та № 2 ЦВО підприємства Замовника за допомогою Комплексу КЗТБ.
Функціонування та обслуговування Комплексу здійснюється Виконавцем власним коштом і своїм персоналом (п. 2.5. Договору).
За умовами пунктів 3.2. – 3.3. Договору оплата за надані послуги з заміщення природного газу здійснюється лише за умови отримання економії витрат природного газу від 20%.
Замовник зобов`язується оплачувати вартість наданих послуг прямим банківським переказом на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 5 робочих днів від дати підписання уповноваженими представниками Сторін Акту прийому-передачі послуг (Додаток № 5, Додаток № 6 до цього Договору) за звітний період – 15 діб, тобто двічі на місяць, за умови реєстрації Виконавцем податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених відповідно до умов чинного законодавства.
Додатковою угодою № 1 від 31.03.2025 до Договору визначено, що з 01.04.2025 вартість надання послуг з заміщення природного газу становитиме 14500,00 грн без ПДВ за 1000 м3 заміщеного природного газу (том 1, а.с. 75). 
В ході виконання вказаного Договору сторонами складено та підписано акти прийому-передачі послуг:
- № АЛМ00000012 від 15.04.2025 щодо послуги із заміщення природного газу на загальну суму 11 201 406,60 грн, в тому числі ПДВ – 1866901,10 грн (том 1, а.с. 78);
- № АЛМ00000013 від 15.04.2025 щодо послуги із заміщення природного газу на загальну суму 688935,60 грн, в тому числі ПДВ – 114822,60 грн (том 1, а.с. 87);
- № АЛМ00000016 від 30.04.2025 щодо послуги із заміщення природного газу на загальну суму 10513932,60 грн, в тому числі ПДВ – 1 752 322,10 грн (том 1, а.с. 84);
- № АЛМ00000017 від 30.04.2025 щодо послуги із заміщення природного газу на загальну суму 1633 825,20 грн, в тому числі ПДВ – 272304,20 грн (том 1, а.с. 81).
Зазначені акти містять усі обов`язкові реквізити, передбачені частиною 2 статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, а відтак є належними первинними документами, що підтверджують господарські операції позивача з ПП “Алмаз-М”.
Зауважень до оформлення вказаних Актів прийому-передачі послуг податковим органом не наведено.
Оплату наданих ПП “Алмаз-М” послуг позивачем здійснено у повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями № 263 від 22.04.2025, № 298 від 30.04.2025, № 315 від 07.05.2025, № 314 від 07.05.2025 (том 1, а.с. 78, 80, 81, 84, зворотній бік).
За правилом першої події (дата оформлення актів прийому-передачі послуг) ПП “Алмаз-М” складено податкові накладні :
- № 9 від 15.04.2025 на загальну суму 11 201 406,60 грн, в тому числі ПДВ – 1 866 901,10 грн (том 1, а.с. 76);
- № 8 від 15.04.2025 на загальну суму 688 935,60 грн, в тому числі ПДВ – 114822,60 грн (том 1, а.с. 85);
- № 33 від 30.04.2025 на загальну суму 1 633 825,20 грн, у тому числі ПДВ – 272 304,20 грн (том 1, а.с. 79);
- № 34 від 30.04.2025 на загальну суму 10 513 932,60 грн, у тому числі ПДВ – 1 752 322,10 грн (том 1, а.с. 82)
Усі зазначені податкові накладні зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчать відповідні квитанції (том 1, а.с. 77, 80, 83, 86).
Суму ПДВ відповідно до цих податкових накладних у загальному розмірі 4006350 грн позивачем віднесено до податкового кредиту за квітень 2025 року, що встановлено під час перевірки та не заперечується позивачем.
Із додатку № 4 до Акту перевірки слідує, що контролюючим органом встановлено факт завищення суми податкового кредиту квітня 2025 за наслідками господарських операцій з ПП “Алмаз-М” на 4006350 грн з огляду на не підтвердження перевіркою взаємовідносин позивача з ПП “Алмаз-М”.
Висновок про неможливість підтвердити реальність взаємовідносин позивача з ПП “Алмаз-М” в частині надання послуг по заміщенню природного газу контролюючим органом зроблено виключно на підставі отриманого Східним МУ листа від 22.05.2025 №23.14/03-11/3959-25 від Територіального управління БЕБ у Полтавській області (том 3, а.с. 27 – 30), яким повідомлено, зокрема, наступне:
“ 1. До матеріалів кримінального провадження долучено аналітичні продукти Управління аналізу інформації та управління ризиками ТУ БЕБ у Полтавській області, згідно яких встановлено, що ПрАТ “Полтавський гірничозбагачувальний комбінат” (далі - ПрАТ “Полтавський ГЗК”) у період 01.09.2019 по 30.06.2024 роки відображено придбання 107 941,61 тис. м3 “Послуги по заміщенню природного газу” на загальну суму 1 086 819 428,26 грн. у т.ч. ПДВ 181 136 571,37 грн. у підприємства (яке із 08.12.2021 по 10.01.2022 рішенням ДПС про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості, було віднесено до ризикових СГД) ТОВ “Тепло в Місті”. Крім того, встановлено, що ПрАТ “Північний гірничозбагачувальний комбінат” (далі - ПрАТ “Північний ГЗК”) у період 01.09.2019 по 30.06.2024 роки відображено придбання 27 029,81 тис. м3 “Послуги по заміщенню природного газу” на загальну суму 329 382 298,45 грн. у т.ч. ПДВ 54 897 049,74 грн. також у підприємства ТОВ “Тепло в Місті”. 
Згідно із проведеним аналізом з березня 2023 року ТОВ “Тепло в Місті” починає відображати надання послуг по заміщенню газу, сировиною для можливості надання послуги “заміщення газу” є лушпиння соняшника. Згідно інформації, яка міститься в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено що за період по 30.06.2024 року в адресу ТОВ “Тепло в Місті” виписано податкових накладних із номенклатурою “лушпиння соняшника подрібнене”, “Лушпиння соняшника негранульоване” разом на 270 667,85 тон. 
Разом з тим, проведеним аналізом виявлено, що серед основних постачальників вказаної групи товарів для ТОВ “Тепло в Місті” є суб`єкти господарювання у діяльності яких, за сукупністю ознак, виявлено ризики можливого лише документального відображення постачання товарів без можливого їх фактичного постачання в загальному обсязі 5 443,06 тон, а саме: ТОВ “Інтертранс 2000” (код ЄДРПОУ 37281246), ТОВ “Холод Індастрі” (код ЄДРПОУ 42675561), ФГ “Лани Слобожанщини” (код ЄДРПОУ 42981220), ТОВ “Сільвер Тім”, (код ЄДРПОУ 42994621), ТОВ “ТД “Злата Оіл” (код ЄДРПОУ 43424740). При цьому ТОВ “Тепло в Місті” декларує надання послуг по заміщення газу для ПрАТ “Полтавський ГЗК” в кількості 107 941,61 тис. м. куб., що разом із 27 029,81 тис. м. куб. для ПрАТ “Північний ГЗК”, сумарно становить 134 971,42 тис. м. куб. заміщення газу. 
Аналізом документів ТОВ “Тепло в Місті” встановлено, що норма витрат лушпиння для виробництва 1 тис. тон лушпиння становить: - на обладнанні у ПрАТ “Полтавський ГЗК” для виробництва 1 тис. м. куб. заміщення газу необхідно витратити 2,6 тон лушпиння; - на обладнанні у ПрАТ “Північний ГЗК” для виробництва 1 тис. м. куб. заміщення газу необхідно витратити 1,96 тон лушпиння.
Таким чином ТОВ “Тепло в Місті” для можливості надання послуг “по заміщенню газу” у кількості 107 941,61 тис. м. куб. для ПрАТ “Полтавський ГЗК” повинно було витратити 280 648,19 тон лушпиння соняшника (107 941,61 х 2,6), а для можливості надання послуг “по заміщенню газу” у кількості 27 029,81 тис. м. куб для ПрАТ “Північний ГЗК” повинно було витратити 52 952,06 тон лушпиння соняшника (27029,81 х 1,96), що сумарно становить 333 600,25 тон (280 648,19 + 52 952,06), а це на 69 294,32 тон. більше від задекларованого придбання лушпиння із вирахуванням відображеної реалізації та можливого безтоварного відображеного придбання у ризикових СГД (333 600,25 – (270 667,85 - 918,86 (реалізація)- 1 137,00 (ТОВ “Пава”) - 110,40 (ТОВ “Інтертранс 2000”) - 68,86 (ТОВ “Холод Індастрі”) – 2185,00 (ФГ “Лани Слобожанщини”) - 1623,3 (ТОВ “Сільвер Тім”)-318,5 (ТОВ “ТД “Злата Оіл”). 
Сукупність перелічених обставин свідчить про лише документальне відображення (без фактичного виконання) задекларованого обсягу послуг по “заміщенню газу” . 
Відповідно до проведеного аналізу зареєстрованих податкових накладних в адресу ТОВ “Тепло в Місті”, основними постачальниками соняшникового лушпиння є ПП “Алмаз-М” (код ЄДРПОУ 31316702) - (24,49% від загального обсягу) та ТОВ “ПВО” (код ЄДРПОУ 36792853) - (53,68% від загального обсягу). Скупний обсяг відображеного постачання від вищевказаних підприємств становить 211 593,45 тон, тобто - 78,17% від всього обсягу задекларованого придбання лушпиння соняшнику. 
Разом з тим, ПП “Алмаз-М” декларує за вказаний період реалізацію 105 265,3160 тон “Відходи 3 категорії з соняшника”, “Лушпиння соняшника”, “Лушпиння соняшника гранульоване”, “Малоцінні відходи насіння соняшника”, “Подрібнене лушпиння соняшнику”.
Встановлено, що ПП “Алмаз-М” всього декларує (за період із 01.01.2012 по 30.06.2024) придбання лушпиння в загальній кількості 100 958,447 тон (86 468,814+14 489,633) та відповідно його реалізацію в загальній кількості 160 782,846 тон (105 265,316 + 55 517,53), тобто реалізовано на 59 824,40 тон більше ніж придбано. 
Сукупність виявлених обставин вказують на ризик здійснення ПП “Алмаз-М” безтоварних операцій із реалізації лушпиння соняшнику в загальній кількості 59 824,40 тон. що становить близько 37,21 % всієї відображеної реалізації та майже дорівнює обсягу відображеної реалізації в адресу ТОВ “Тепло в Місті” (а саме 63 006,46 тон) за весь період. Крім того із усього відображеного ПП “Алмаз-М” придбання лушпиння майже 21,38% (або 21584,15 тон із загального обсягу в 100 958,447 тон) відображено від пов`язаного суб`єкта - ТОВ “ПВО”. При цьому ТОВ “Тепло в Місті”, ПП “Алмаз-М” та ТОВ “ПВО” входять до однієї фінансово-промислової групи та підконтрольні одній особі. 
Згідно інформації, яка міститься в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено, що за період із 01.01.2019 по 30.06.2024 року в адресу ТОВ “ПВО” виписано податкових накладних із номенклатурою “Відходи 3 кат. з соняшника”, “малоцінні відходи соняшника”, “подрібнене лушпиння соняшника” разом на 238 244,80 тон. 
Крім того, ТОВ “ПВО” декларує за вказаний період реалізацію 268 896,27 тон товарів за номенклатурою “Лушпиння органічне”, “лушпиння соняшника”, “лушпиння соняшника гранульоване”, “подрібнене лушпиння соняшнику”.
Таким чином встановлено, що ТОВ “ПВО” всього декларує (за період із 01.01.2012 по 30.06.2024) придбання лушпиння в загальній кількості 307 234 тон (238 244,80 + 68 989,21) та відповідно його реалізацію в загальній кількості 347 112,90 тон (268 896,27 + 78 216,63), тобто реалізовано на 39 878,90 тон більше ніж придбано. Сукупність виявлених обставин вказує на здійснення ТОВ “ПВО” безтоварних операцій із реалізації лушпиння соняшнику в загальній кількості 39 878,90 тон, що становить близько 27,19 % всієї відображеної реалізації в адресу ТОВ “Тепло в Місті” (а саме від 146 687,61 тон) за весь період. 
Враховуючи виявлені безтоварні операції серед постачальників ТОВ “Тепло в Місті” та у ланцюгах його основних постачальників (27% у ТОВ “ПВО” та 37% у ПП “Алмаз-М”) у відповідності із нормами витрат лушпиння для виробництва 1 тис. м. куб. заміщення газу: 2,6 тон лушпиння на обладнанні у ПрАТ “Полтавський ГЗК” та 1,96 тон лушпиння на обладнанні у ПрАТ “Північний ГЗК”, ТОВ “Тепло в Місті” для можливості надання послуг “по заміщенню газу” у кількості 107 941,61 тис. м. куб для ПрАТ “Полтавський ГЗК” повинно були витратити 280 648,19 тон “лушпиння соняшника” (107 941,61 х 2,6), а для можливості надання послуг “по заміщенню газу” у кількості 27029,81 тис. м. куб для ПрАТ “Північний ГЗК” повинно було витратити 52 952,06 тон лушпиння соняшника (27029,81 х 1,96), що сумарно становить 333 600,25тон (280 648,19 + 52 952,06), а це на 133 054,44 тон. більше від можливого фактичного придбання лушпиння із вирахуванням відображеної реалізації та можливого безтоварного відображеного придбання у ризикових СГД (333 600,25 – (270 667,85 - 918,86 (реалізація)- 1 137,00 (ТОВ “Пава”) - 110,40 (ТОВ “Інтертранс 2000”) - 68,86 (ТОВ “Холод Індастрі”) – 2185,00 (ФГ “Лани Слобожанщини”) - 1 623,30 (ТОВ “Сільвер Тім”) - 318,50 (ТОВ “ТД “Злата Оіл”) - 24 530,59 тон (37% від обсягів ПП “Алмаз-М”) - 39 229,53 тон (27% від обсягів ТОВ “ПВО”). 
Аналогічна ситуація стосовно ПП “Алмаз-М”. Службовими особами підприємства відкоригований (знятий) податковий кредит з ПДВ на суму 8,0 млн. грн. по взаємовідносинам з “фіктивним” постачальником ТОВ “ТД “Злата Оіл”. У разі корегування податкового кредиту по взаємовідносинах із ризиковими контрагентами підприємство фактично підтверджує, що ці операції були безтоварними та, відповідно, придбання спочатку задекларованої кількості лушпиння не було, що таким чином унеможливлює виготовлення та постачання в адресу ГЗК спочатку задекларованої кількості теплової енергії. Таким чином, податковий кредит з ПДВ для ГГЗК є безпідставно сформований на суму вартості зменшеної кількості лушпиння, відповідно, на суму вартості виготовленої та поставленої підприємством ТОВ “Тепло в Місті” теплової енергії на адресу ГЗК. 
Також необхідно зазначити, що станом на теперішній час не обраховані суми несплати податків по “фіктивних” послугах по перевезенню “фіктивного” лушпиння соняшника. Питання можливого включення до валових витрат та податкового кредиту з ПДВ витрат, пов`язаних із документальним відображенням транспортування вказаного вище лушпиння соняшнику, у зв`язку із відсутністю первинних бухгалтерських документів (договорів, видаткових накладних, ТТН, шляхових листів, банківських виписок, тощо) не досліджувалося та можливе після їх витребування. 
Кількість витрат біопалива при заміщенні газу була обрахована виходячи з норм, які вказані ТОВ “Тепло в Місті” у документах довільного формату, поданих до податкового органу.
2. Відповідно до опису процесу заміщення (який був поданий ТОВ “Тепло в Місті” до податкового органу): “… ТОВ “Тепло в Місті” надає послуги з заміщення природного газу для виробничих потреб ПрАТ “Полтавський ГЗК”. Метою надання даного виду послуг для ПрАТ “Полтавський ГЗК” є зменшення споживання природного газу на обертових печах Технологічних ліній №3 та №4, з виробництва залізорудних окатків, шляхом заміщення його за рахунок спалювання твердого біопалива...” 
Фактично “Послугою по заміщенню природного газу” названо виробництво теплової енергії внаслідок спалювання альтернативного джерела енергії (лушпиння соняшнику) в обертових печах гірничо-збагачувального комбінату. 
Згідно зі ст. 7 Закону України “Про ліцензування видів господарської діяльності” ліцензуванню підлягає, зокрема, господарська діяльність з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії. Відповідно до Закону України “Про теплопостачання” (далі – Закон): виробництво теплової енергії - господарська діяльність, пов`язана з перетворенням енергетичних ресурсів будь-якого походження, у тому числі альтернативних джерел енергії, на теплову енергію за допомогою технічних засобів з метою її продажу на підставі договору; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; споживач теплової енергії – фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. 
За період 01.09.2019 - 30.06.2024 та на даний час у ТОВ “Тепло в Місті” відсутня ліцензія на виробництво теплової енергії, за що передбачена відповідальність за ст.164 КУпАП “Провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону…” 
Крім того, відповідно до методики ГДК 34. 02. 305-2002 “Викиди забруднювальних речовин у атмосферу від енергетичних установок. Методика визначення”, яка діє від 01.07.2002 обліку підлягають забруднюючі речовини та парникові гази, які надходять з димовими газами в атмосферне повітря від енергетичних установок. 
Обертові печі ГЗК є стаціонарним джерелом викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, адже при спалюванні, зокрема, лушпиння соняшника, в атмосферне повітря надходить забруднююча речовина або суміш таких речовин (ст.1 ЗУ від 16.10.1992 № 2707-XII “Про охорону атмосферного повітря”). Тому додатково потребує обрахунку обсяг таких викидів та сума несплати екологічного податку ТОВ “Тепло в Місті”. 
Так як послугу “заміщення газу” (а фактично - виробництва теплової енергії) надає ТОВ “Тепло в Місті”, то, відповідно, воно і повинно сплатити екологічний податок за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Чинне законодавство передбачає відшкодування державі збитків в результаті наднормових викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. При цьому наднормовими вважаються, зокрема, викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл, включаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства. 
3. Разом з тим, в ході досудового розслідування встановлено факти, що ставлять під об`єктивний сумнів можливість ТОВ “Тепло в Місті” з використанням наявного обладнання в період з 01.09.2019 по 30.06.2024 роки надати “Послуги по заміщенню газу” у кількості 107 941,61 тис. м. куб для ПрАТ “Полтавський ГЗК” на загальну суму 1 086 819 428,26 грн. Так, 18.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави проведено огляд земельної ділянки ПрАТ “Полтавський ГЗК” за адресою: Полтавська обл., м. Горішні Плавні, вул. Будівельників, 16 в ході якого у ПрАТ “Полтавський ГЗК” вилучено копії документів по фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ “Тепло в Місті”, ТОВ “ПВО”, ПП “Алмаз-М” та оглянуто Комплекс з заміщення природного газу твердим біопаливом ТОВ “Тепло в Місті”, що розташований поряд із будівлею обертових печей технічних ліній №3 та №4 ПрАТ “Полтавського ГЗК”. В ході проведення огляду зафіксовано ряд фактів, що свідчать про технічну неможливість вказаного Комплексу у наданні задекларованих підприємствами послуг по заміщенню газу; Комплекс перебував у непрацюючому стані (обертова піч технічної лінії №4 цеху виробництва окатків ПрАТ “Полтавського ГЗК” була увімкнена та працювала виключно на природному газі); залишків лушпиння або відходів від їхнього спалювання не встановлено; будь-яких транспортних засобів, розвантажувальної техніки та працівників, які б мали забезпечувати діяльність вищевказаного Комплексу також не встановлено.
Крім того, 18.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави проведено огляд юридичної адреси ТОВ “Тепло в Місті” (Полтавська обл., м. Решетилівка, вул. Полтавська, 98) жодних офісних, складських чи виробничих приміщень які б використовувало підприємство не встановлено та зафіксовано відсутність співробітників. 
Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що ГЗК економічно невигідно здійснювати придбання “Послуг по заміщенню природного газу” (могли самостійно придбати пальники по спалюванню лушпиння, що не потребує великих витрат) вказує на те, що зазначена схема “Послуги по заміщенню природного газу” була організована з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ для ГЗК із подальшим виведенням грошових коштів у значних розмірах”. 
Беручи до уваги вищевикладене, у листі від 22.05.2025 №23.14/03-11/3959-25 від Територіальне управління БЕБ у Полтавській області просило врахувати вищезазначені факти в ході проведення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат” та направити на адресу Територіального управління БЕБ у Полтавській області відповідні акти (з усіма додатками, в тому числі ППР), складені за результатами її проведення.
Колегія суддів зазначає , що у Додатку № 4 до Акту перевірки відповідачем викладено лише зміст листа ТУ БЕБ у Полтавській області від 22.05.2025 №23.14/03-11/3959-25, без надання будь-якого аналізу та перевірки наведених у ньому фактів у контексті перевіряємого періоду та господарських операцій позивача з ПП “Алмаз-М” за квітень 2025 року.
Колегія суддів звертає увагу , що зі змісту листа ТУ БЕБ у Полтавській області від 22.05.2025 №23.14/03-11/3959-25 слідує, що правоохоронним органом під час досудового розслідування досліджувалася господарська діяльність у першу чергу ТОВ “Тепло в Місті”, враховувалася аналітична інформація та інформація, яка міститься в Єдиному реєстрі податкових накладних, за період із 01.01.2019 по 30.06.2024 року, тоді які спірні господарські операції позивача з ПП “Алмаз-М” мали місце у квітні 2025 року.
Податковим органом в Акті перевірки не зазначено, яким чином наведені у листі ТУ БЕБ у Полтавській області від 22.05.2025 №23.14/03-11/3959-25 факти стосуються безпосередньо господарських операцій, що були предметом перевірки, та свідчать про завищення податкового кредиту позивачем.
Також, відповідачем не надані докази, які покладені в основу листа Територіального управління БЕБ у Полтавській області від 22.05.2025 №23.14/03-11/3959-25 та визначених у ньому висновків.
Відомості про наявність кримінальних проваджень, на які посилається контролюючий орган не є безумовним доказом нереальності здійснених ним господарських операцій та не може слугувати достатньою підставою для позбавлення такого платника права на формування податкового кредиту. Відповідні правові висновки неодноразово висловлювалися Верховним Судом у подібних правовідносинах.
До суду не надано доказів та не повідомлено про наявність обвинувального вироку, що набрав законної сили, в якому встановлено несплату податкових зобов`язань або фіктивність господарських операцій, із питань, що є предметом відповідної перевірки. Саме по собі існування кримінального провадження не є доказом порушення податкового законодавства платником податків.
Позивачем надано суду докази на підтвердження реальності здійснених господарських операцій із ПП “Алмаз-М” щодо надання послуг із заміщення природного газу у квітні 2025 року: договір, акти приймання-передачі робіт, платіжні документи, журнал ввезення ТМЦ, відповідно до записів якого здійснювалося ввезення ПП “Алмаз-М” лушпиння соняшника у квітні 2025 року, докази перебування на балансі ПП “Алмаз-М” комплексу із заміщення природного газу твердим біопаливом (том 1, а.с. 221 – 222), оборотно-сальдову відомість по рахунку 104 (машини та обладнання) ПП “Алмаз -М”; договори про встановлення земельного сервітуту, укладені позивачем із ПП “Алмаз-М” із доказами реєстрації права користування (сервітуту) ПП “Алмаз-М” земельними ділянками по вул. Будівельників, 16, м. Горішні Плавні, де розташовувався комплекс із заміщення природного газу (том 3, а.с. 77 – 88), фото комплексу заміщення природного газу твердим біопаливом ПП “Алмаз-М” (том 1, а.с. 240 – 243); аналітичну таблицю щодо економічного ефекту від застосування біопалива при виробництві окатків у 2025 році (постачальник послуг ПП “Алмаз-М”) (том 3, а.с. 58).
За змістом пунктів 3.4., 3.5. договору № 392 від 21.03.2025 на надання послуг по заміщенню природного газу, укладеного між ПП “Алмаз-М” (Виконавець) та ПрАТ “Полтавський ГЗК” (Замовник) сторони погодили, що право власності на Комплекс КЗТБ належить Виконавцю.
Під час промислової експлуатації Комплексу КЗТБ облік спалюваного палива Замовником не ведеться.
Відтак позивач не наділений правом контролю за кількістю використаного ПП “Алмаз-М” лушпиння соняшника під час надання останнім послуг із заміщення природного газу, тому не може нести негативні наслідки за дії контрагента, що стосуються закупівлі та використання вказаної біосировини, крім випадку, якщо встановлено факти, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Відповідні висновки суду узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 7 липня 2022 року у справі № 160/3364/19.
Відповідачем в Акті перевірки не наведено обставин, підтверджених відповідними доказами, які б давали підстави вважати, що позивач був обізнаний (або міг бути обізнаний) щодо неправомірної, на думку контролюючого органу, поведінки контрагента, натомість усі висновки контролюючого органу ґрунтуються на листі ТУ БЕБ у Полтавській області від 22.05.2025 №23.14/03-11/3959-25, відомості якого не могли слугувати єдиною підставою для твердження про безпідставне документальне оформлення нереальних операцій у квітні 2025 року, натомість підлягали аналізу та перевірці податковим органом відносно до періоду, що перевірявся. 
Враховуючи наведене доводи, якими контролюючий орган вмотивував висновок про не підтвердження взаємовідносин позивача з ПП “Алмаз-М”, що призвело до завищення податкового кредиту за квітень 2025 року на 4 006350 грн, не є обґрунтованими та достатніми, а також не підтверджені належними доказами. 
За наведених обставин, враховуючи те, що господарські операції позивача з ПП “Алмаз-М” підтверджені документально, в тому числі первинними документами та податковими накладними, зареєстрованими в ЄРПН, мали розумну економічну причину (ділову мету), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач правомірно сформував податковий кредит з податку на додану вартість за наслідками таких операцій.
Колегія суддів звертає увагу на те, що належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально-технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з поставки позивачу товарів та надання послуг, відповідачем до суду надано не було. Контролюючий орган не навів конкретних доказів, які б свідчили про недостовірність або фіктивність вищезазначених документів, а також не довів відсутності фактичного руху товарів чи коштів за відповідними операціями.
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачем дотримано вимоги щодо документального підтвердження здійснених господарських операцій. Первинні документи, надані позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій з контрагентами в сукупності з встановленими обставинами господарських операцій, підтверджують формування показників податкової звітності та вказують на реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку підприємства. 
Колегія суддів зазначає , що висновки контролюючого органу щодо встановлених в ході перевірки порушень фактично обґрунтовані наявністю податкової інформації та листа ТУ БЕБ у Полтавській області від 22.05.2025 №23.14/03-11/3959-25, тобто , податковим органом не здійснювався аналіз підтвердження конкретними первинними документами реальності кожної господарської операції та не з`ясовано дійсного економічного змісту по кожній з господарських операцій в розрізі кожного контрагента окремо, не досліджено можливість їх здійснення з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, транспортних засобів тощо.
Доводи контролюючого органу зводяться до формального підходу до оцінки первинних документів та не спростовують установлених судом першої інстанцій обставин реального здійснення спірних господарських операцій.
З огляду на приписи частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тобто саме на відповідача покладено обов`язок доказування правомірності прийняття оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень - рішень.
Проте, всупереч наведеного процесуального обов`язку, належних, допустимих та достовірних доказів в підтвердження посилань щодо нереальності спірних господарських операцій контролюючим органом надано не було, матеріали справи таких не містять.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 24.07.2025 № 000/482/32-00-07-04-19, яким зменшено ПрАТ “Полтавський ГЗК” розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за квітень 2025 року на суму 4034457 грн у зв`язку з встановленням контролюючим органом факту завищення податкового кредиту по декларації за квітень 2025 року по взаємовідносинам ПрАТ “Полтавський ГЗК” з ТОВ “ПРІОРІТІ ГРУП”, ПП “МЕСІ”, ТОВ “Алмаз-М” є необґрунтованим, прийнятим без дослідження істотних обставин та підтвердження їх належними і достатніми доказами, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги у цій частині – задоволенню.
Щодо посилання апелянта на висновки , викладені у постанові Верховного Суду від 03.10.2022 по справі № 804/1545/17 колегія суддів зазначає, що Верховним Судом у вказаній постанові відображено , що відповідно до норм ПК України податкова інформація є одним із джерел інформації, яке податкові органи можуть використовувати для здійснення своїх повноважень та функцій. При цьому, така інформація має бути підтверджена належними і допустимими доказами, зокрема, документами бухгалтерського і податкового обліку платника податку, його контрагента. Такі документи мають відображати зміст (суть) відносин між учасниками господарських операцій. Тобто узагальнена податкова інформація не є першоджерелом, а тому лише її наявність в розпорядженні податкового органу не є доказом недотримання платником вимог податкового законодавства. Отримана відповідачем податкова інформація повинна оцінюватися у співвідношенні з первинною документацією. Така інформація носить виключно інформативний характер та сама по собі, окремо від інших доказів або за їх відсутності, не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.
Колегія суддів зауважує, що наведена апелянтом позиція Верховного Суду у справі №816/2328/17 сформовані Судом за результатом розгляду вказаної справи, зважаючи на обсяг наданих позивачами доказів в підтвердження реальності здійснення господарських операцій. При цьому, така позиція Суду не стосується порядку застосування певних норм права, що мала би враховуватись судами попередніх інстанцій при розгляді аналогічних спорів, а є висновком за результатом оцінки наданих учасниками справи доказів та установлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.
Надаючи оцінку доводам апелянта щодо неврахування судом висновків Верховного Суду, сформованих у постанові Верховного Суду від 09.12.2019 у справі №804/1752/17, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Контролюючий орган посилається на правову позицію Верховного Суду, пов`язану виключно з критеріями оцінки доказів та висновками, здійсненими за результатами їх дослідження, що не є свідченням застосування у цій справі норм права, без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду.
Аналіз висновків судів попередніх інстанцій у цій справі та в наведеному відповідачем рішенні суду касаційної інстанції свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, результати розгляду яких залежать від їх (обставин) повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення.
Таким чином, наведене скаржником судове рішення ухвалене за інших фактичних обставин справи, встановлених судами, тому посилання на те, що рішення у цій справі ухвалено без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду, є безпідставними.
Висновки у кожній із цих справ здійснені за результатами оцінки доказів, які підтверджують обставини, пов`язані з правами та обов`язками учасників справи. У кожних окремих правовідносинах при застосуванні судом одних й тих самих норм права в залежності від фактичних обставин справи, оцінки судами доказів або відсутності певних доказів, висновки судів можуть бути відмінними від тих, що здійснені судами у даній справи, проте це не свідчить про неправильне застосування норми матеріального права, а вказує на відмінність фактичних обставин та доказової бази.
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах зазначених вище в даній постанові.
Зважаючи на вказані судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2025 по справі № 440/11038/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   І.С. Чалий   	
Повний текст постанови складено 01.04.2026 року