РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року 	справа № 580/289/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого – судді: Гайдаш В.А., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому позивачка просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. від 29.06.2021 №49799157 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 ;
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. від 29.06.2021 №65925737 про відкриття виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 ;
- зобов`язати начальника (або виконуючого обов`язки начальника) Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (код ЄДРПОУ: 43315602) виключити (скасувати) в Єдиному реєстрі боржників запис щодо ОСОБА_1 , як боржника за виконавчим провадженням ВП №65925737.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки основна винагорода виконавця (виконавчий збір – якщо рішення виконується органами ДВС) за фактом виконання того ж самого виконавчого листа №1512/1383/2012, виданого 15.02.2013 року Київським районним судом м. Одеси, вже була стягнута в повному обсязі приватним виконавцем. 
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Гайдаш В.А. від 29.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву до суду не надав..
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
29.06.2021 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову № 49799157 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Крім того, 29.06.2021 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65925737 з примусового виконання постанови № 49799157, винесеної 29.06.2021 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Держави виконавчий збір в розмірі 148 038,84 грн.
11.09.2025 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням №65925737 на підставі п.9 ч.1. ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Підставою для винесення Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) оскаржуваної постанови №49799157 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) було наявність у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавчого провадження №49799157 з примусового виконання виконавчого листа №1512/1383/2012, виданого 15.02.2013 Київським районним судом м. Одеси про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості за кредитом в розмірі 1 480 388,49 грн . Вказане виконавче провадження було завершене 29.06.2021 року. 
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2020 року у справі №1512/1383/2012 замінено сторону стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Консалт Солюшенс». 
Новий кредитор та стягувач ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В. із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №1512/1383/2012, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник – ТОВ «Консалт Солюшенс») суми заборгованості за кредитом в розмірі 1 480 388,49 грн. 
02.09.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Бондаревим Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №75945823 з примусового виконання виконавчого листа №1512/1383/2012, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник – ТОВ «Консалт Солюшенс») суми заборгованості за кредитом в розмірі 1 480 388,49 грн
02.09.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Бондаревим Р.В. було винесено про постанову стягнення з боржника основної винагороди в рамках виконавчого провадження ВП № 75945823. 30.10.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Бондаревим Р.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №75945823 на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Не погоджуючись із постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. від 29.06.2021 №49799157 про стягнення виконавчого збору за постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. від 29.06.2021 №65925737 про відкриття виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 , позивачка звернулася до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про виконавче провадження” від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Нормами статті 2 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;
В силу вимог ч.1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Положеннями ч.ч. 5-6 ст. 26 Закону 1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом десяти робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Згідно ч. 2 ст. 27 Закону 1404-VIII, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Відповідно до частин 1, 4 статті 42 Закону 1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
За приписами частин 1-5 статті 31 Закону України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів” від 2 червня 2016 року №1403-VIII за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.
Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.
Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
У відповідності до ч. 7 ст. 31 Закону України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”, приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
На виконання приписів статті 31 цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця.
Пунктом 19 цього Порядку визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України “Про виконавче провадження”, одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. 
Як установлено судом, 29.06.2021 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову № 49799157 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Також, 29.06.2021 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65925737 з примусового виконання постанови № 49799157, винесеної 29.06.2021 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Держави виконавчого збору в розмірі 148 038,84 грн.
11.09.2025 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням №65925737 на підставі п.9 ч.1. ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 
В той же, час ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2020 року у справі №1512/1383/2012 замінено сторону стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Консалт Солюшенс».
ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В. із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №1512/1383/2012, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник – ТОВ «Консалт Солюшенс») суми заборгованості за кредитом в розмірі 1 480 388,49 грн. 
02.09.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Бондаревим Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №75945823 з примусового виконання виконавчого листа №1512/1383/2012, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник – ТОВ «Консалт Солюшенс») суми заборгованості за кредитом в розмірі 1 480 388,49 грн
02.09.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Бондаревим Р.В. винесено постанову стягнення з боржника основної винагороди в рамках виконавчого провадження ВП № 75945823.
30.10.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Бондаревим Р.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №75945823 на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до даної постанови сума стягнутого виконавчого збору/стягненої винагороди приватного виконавця 147949,06 грн.
Таким чином, виникла ситуація щодо подвійного стягнення із позивача виконавчого збору і винагороди приватному виконавцю за виконання одного виконавчого документу.
Як наголосив Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13 квітня 2023 року у справі №160/695/22, Закон №1404-VIII містить прогалину у правовому регулюванні процедури стягнення з боржників виконавчого збору і основної винагороди за виконання одного й того ж виконавчого документа.
З одного боку, Закон №1404-VIII не визначає порядку, умов чи підстав для припинення стягнення виконавчого збору з боржників у випадку подальшого пред`явлення стягувачами виконавчого документа до виконання приватним виконавцям.
З іншого боку, норми законодавства, що стосуються умов і підстав стягнення винагороди приватними виконавцями, не містять приписів, які б обмежували їхні права на отримання винагороди за вчинення виконавчих дій у разі, коли виконавчий лист попередньо перебував на виконанні у державного виконавця.
Вирішення цієї проблеми зачіпає конвенційні та конституційні права особи, її інтереси, а також стосується забезпечення верховенства права під час здійснення виконавчого провадження.
Так, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду і завершальною стадією судового провадження. Виконавче провадження, серед іншого, здійснюється з дотриманням такої засади як справедливість (пункт 5 частини першої статті 2 Закону №1404-VIII).
Стягнення з боржника виконавчого збору й основної винагороди за виконання одного судового рішення тягне за собою додаткові витрати. Ця обставина може розглядатися як накладання непропорційного і надмірного тягара на боржника, що зачіпає його право власності, гарантоване статтею 41 Конституції України і статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист людських прав і основоположних свобод.
Верховний Суд у вищевказаній постанові від 13.04.2023 у справі №160/695/22 зазначив, що з-поміж учасників виконавчого провадження в рамках спірних правовідносин у зв`язку з неповнотою законодавчого регулювання саме боржник перебуває у найбільш уразливому становищі, якого зобов`язано сплатити двічі за виконання одного й того ж виконавчого документа.
При цьому, Верховний Суд наголосив, що питання подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа є несправедливим з огляду на те, що стягнення виконавчого збору чи основної винагороди одночасно як таких, є неприпустимим.
Відтак, у контексті вирішення адміністративного спору Верховний Суд дійшов висновку, що з точки зору дотримання засад виконавчого провадження, передбачених зокрема пунктом 5 частини першої статті 2 Закону №1404-VIII, справедливим може бути лише стягнення однієї з указаних сум.
Одночасно з цим в постанові від 21.07.2022, справа №320/6215/19 Верховний суд виснував, що «застосування частини восьмої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» до спірних правовідносин дає Верховному Суду підстави зробити такий висновок: у разі коли державний виконавець повернув виконавчий лист за заявою стягувача і розпочав стягнення виконавчого збору, а після цього стягувач пред`явив цей лист до виконання приватному виконавцю, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутих сум, то надалі виконавчий збір не стягується.
У разі стягнення частини виконавчого збору на момент відкриття приватним виконавцем провадження з виконання того ж самого виконавчого документа стягнута частина виконавчого збору не повертається.
Застосування аналогії закону дозволяє Суду також зробити висновок, що у такому випадку належний та ефективний спосіб захисту, здатний відновити й захистити права боржника, полягає у закінченні виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.
Правовою основою для закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору у подібному випадку слід розглядати як загальні підстави, перелік яких наведений у частині першій статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», так і частину восьму статті 27 цього Закону, яка у таких обставинах має характер спеціальної підстави для закінчення виконавчого провадження».
Беручи до уваги наведене та враховуючи встановлені у межах розгляду даної справи обставини фактичного подвійного стягнення з позивача виконавчого збору у досліджуваних правовідносинах, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. від 29.06.2021 №49799157 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. від 29.06.2021 №65925737 про відкриття виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 .
З огляду на наведене, суд дійшов переконання щодо необхідності зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (код ЄДРПОУ: 43315602) виключити (скасувати) в Єдиному реєстрі боржників запис щодо ОСОБА_1 , як боржника за виконавчим провадженням ВП №65925737.
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень та дій на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 287, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. від 29.06.2021 №49799157 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 .
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. від 29.06.2021 №65925737 про відкриття виконавчого провадження.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня підписання рішення.

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ