№ справи687/273/26
№2/687/310/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року         селище Чемерівці

Чемеровецький районний суд Хмельницької області
в складі судді Горобець Н.О.,

справа № 687/273/26;

сторони та інші учасники справи:
позивач - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»,
відповідач - ОСОБА_1 , 

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (письмове провадження) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
У березні 2026 року Товариство з обмеженої відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі – ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») звернулося до Чемеровецького районного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 01.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір надання коштів у кредит № 71157339, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 13000,00 грн, які останній зобов`язувався повернути у встановлений строк та сплатити проценти за користування ними.
Крім того, 12.08.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 6575346, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 9000,00 грн, які останній зобов`язувався повернути у встановлений строк та сплатити проценти за користування ними.
Відповідач порушив обумовлені в договорах строки повернення кредитів, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем за вказаними вище договорами.
З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача 42795,50 грн заборгованості, яка складається із :
- заборгованості за договором № 71157339 від 01.09.2025 року в сумі 21515,00 грн, з яких 13000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 325,00 грн - заборгованість за процентами, 1950,00 грн - заборгованість за комісією, 6240,00 грн - заборгованість за процентами, нарахованими за понадстрокове користування;
- заборгованості за договором № 6575346 від 12.08.2025 року в сумі 21280,50 грн, з яких 9000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7780,50 грн - заборгованість за процентами, 4500,00 грн – заборгованість за пенею/неустойкою;
а також судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 4500,00 грн.
Відповідач відзиву до суду не подав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Представник позивача, разом з поданням позовної заяви подав також клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Чемеровецького районного суду від 13.03.2026 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Універсал Банк» надати суду виписки по карткових рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 
21.04.2026 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Щодо договору надання коштів у кредит № 71157339 від 01.09.2025 року.
01.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит № 71157339. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника 18358, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить розділ 12 Договору «Юридичні адреси та реквізити сторін».
Відповідно до п. 2.2 Договору, сума кредиту 13000,00 грн. Строк кредитування/строк договору 20 днів. Процентна ставка/день 0,125% (фіксована). Комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1950,00 грн). 
Дата надання кредиту – 01.09.2025 року, дата повернення кредиту (останній день) – 20.09.2025 року, денна процентна ставка/день – 0,875%, проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) – 4,00%, пеня – 4,00% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка – 2115,46%, орієнтовна загальна вартість кредиту – 15275,00 грн, загальні витрати за кредитом – 2275,00 грн.
Згідно з розділом 12 «Юридичні адреси та реквізити сторін» вказаний номер електронного платіжного засобу  ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (а.с. 9-15).
Відповідно до квитанції №5е44е1d3-94e9-4dd0-b834-f4ea8ea43603 АТ «ТАСКОМБАНК» 01.09.2025 року перерахувало 13000,00 грн на карту № НОМЕР_2 (а.с. 17 зворотній бік).
Повідомленням АТ «Універсал Банк» від 17.04.2026 року та випискою по банківській карті за період з 01.09.2025 року по 04.09.2025 року підтверджується, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну карту № НОМЕР_2 , на яку 01 вересня 2025 року зараховано 13000,00 грн (а.с. 62-64).

Щодо договору кредитної лінії № 6575346 від 12.08.2025 року.
12.08.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 6575346. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника 558617, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить розділ 11 кредитного договору «Юридичні адреси та реквізити сторін».
Відповідно до п. 2.2 Договору, сума кредиту 9000,00 грн. Строк кредитування/строк договору 360 днів. Розмір першого обов`язкового платежу 4117,50 грн. Дата сплати першого обов`язкового платежу 10.09.2025 року. Комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1552,50 грн).
Дата надання кредиту – 12.08.2025 року, дата повернення кредиту – 06.08.2026 року, процентна ставка/день (фіксована) – 0,95%, орієнтовна загальна вартість кредиту – 41332,50 грн, неустойка/день – 450,00 грн, загальні витрати за кредитом – 32332,50 грн.
Згідно з розділом 11 «Юридичні адреси та реквізити сторін» вказаний номер електронного платіжного засобу  ОСОБА_1 № НОМЕР_3 (а.с. 20-16).
Відповідно до копії платіжної інструкції № fed35073-3989-4c7b-bf75-03ddc5a60afa на платіжну карту №  НОМЕР_3 12.08.2025 року було перераховано 9000,00 грн, отримувач: ОСОБА_2 (а.с.29).
Довідкою № КД-000025816 від 16.01.2026 року ТОВ «Європейська платіжна система» підтвердило про успішне перерахування 12.08.2025 року коштів в сумі 9000,00 грн на карту № НОМЕР_3 , отримувач ОСОБА_3 (а.с. 28).
Повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 07.04.2026 року та випискою по банківській карті № НОМЕР_4 за період з 12.08.2025 року по 15.08.2025 року підтверджується, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну карту № НОМЕР_4 , на яку 12 серпня 2025 року зараховано 9000,00 грн (а.с. 57-58).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
При укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

Судом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір надання коштів у кредит № 71157339 від 01.09.2025 року в електронній формі, який підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Відповідно до умов договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу кошти в сумі 13000,00 грн строком на 20 днів, а останній зобов`язувався повернути кошти та сплатити проценти за користування ними, розмір яких визначений договором .
01.09.2025 року відповідачу були перераховані кредитні кошти в сумі 13000,00 грн.
Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суд вважає доведеним, крім цього зазначена обставина не заперечується відповідачем.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 71157339 від 01.09.2025 року, наданим ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованість складається із основного боргу - 13000,00 грн, заборгованість за процентами – 325,00 грн, заборгованість за комісією – 1950,00 грн, заборгованість за процентами, нарахованими за понадстрокове користування – 6240,00 грн, а всього – 21515,00 грн (а.с. 7).
Однак, суд не погоджується з вказаним розрахунком заборгованості виходячи з наступного.
Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, сторонами погоджено строк його дії до 20.09.2025 року. До вказаного строку сторони передбачили і право нараховувати проценти за користування кредитом. 
Також в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до договору надання коштів у кредит № 71157339 від 01.09.2025 року, сторони обумовили, що протягом строку дії договору (з 01.09.2025 року по 20.09.2025 року) загальний розмір процентів становив 325,00 грн.
Позивачем не надано суду доказів того, що позичальником було погоджено продовження строку користування кредитом.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Виходячи з вищенаведеного, позивні вимоги про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування у період з 21.09.2025 року по 02.10.2025 року у розмірі 6240,00 грн за договором надання коштів у кредит № 71157339 від 01.09.2025 року задоволенню не підлягають.
Враховуючи, що отримані відповідачем кредитні кошти та проценти за їх користування в добровільному порядку позивачу не сплачені, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 71157339 від 01.09.2025 року в частині стягнення 13000,00 грн - основного боргу та 325,00 грн - процентів, а всього 13325,00 грн, які підлягають стягненню в примусовому порядку.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості по комісії за надання кредиту, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Частинами першою, другою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Норми чинного законодавства також закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.
Умовами кредитного договору можуть визначатися додаткові (акцесорні) зобов`язання сторін. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору.
Закон України «Про споживче кредитування» визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на відповідача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
Загальною підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог закону щодо його дійсності, які встановлені статтею 203 ЦК України. Нікчемним є правочин, недійсність якого прямо встановлена законом.
Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначив, що якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Із матеріалів справи слідує, що умовами договору надання грошових коштів у кредит, а саме п. 2.2.4 договору, передбачено стягнення комісії за надання кредиту, яка нараховується за ставкою 15,00% від суми кредиту одноразово і становить 1950,00 грн.
Однак, у кредитному договорі № 71157339 від 01.09.2025 року не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена комісія. Відтак умова кредитного договору про сплату відповідачем на користь кредитодавця комісії є нікчемною, внаслідок чого сума нарахованої комісії у розмірі 1950,00 грн не може бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Також судом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір кредитної лінії № 6575346 від 12.08.2025 року в електронній формі, який підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Відповідно до умов договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу кошти в сумі 9000,00 грн строком на 360 днів, а останній зобов`язувався повернути кошти та сплатити проценти за користування ними, розмір яких визначений договором .
12.08.2025 року відповідачу були перераховані кредитні кошти в сумі 9000,00 грн.
Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суд вважає доведеним, крім цього зазначена обставина не заперечується відповідачем.
11.12.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» направило відповідачу повідомлення про дострокове розірвання договору (а.с. 27).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 6575346 від 12.08.2025 року, наданим ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованість складається із основного боргу - 9000,00 грн, заборгованість за процентами – 7780,50 грн, заборгованість за пенею/неустойкою – 4500,00 грн, а всього – 21280,50 грн (а.с. 18).
Однак, суд не погоджується з вказаним розрахунком заборгованості виходячи з наступного.
Так, із матеріалів справи слідує, що умовами кредитного договору, а саме п. 2.2.8 договору, передбачено стягнення комісії за надання кредиту, яка нараховується за ставкою 17,25% від суми кредиту і становить 1552,50 грн.
10.09.2025 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, відповідачем було сплачено перший обов`язковий платіж у розмірі 4117,50 грн. З вказаної суми позивачем 2565,00 грн зараховано в рахунок погашення заборгованості за процентами, 1552,50 грн в рахунок погашення заборгованості за комісією з надання кредиту.
Суд приходить до висновку, що у даному кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена комісія. Відтак умова кредитного договору про сплату відповідачем на користь кредитодавця комісії є нікчемною, внаслідок чого сума нарахованої комісії у розмірі 1552,50 грн не може бути стягнута з відповідача.
У зв`язку з наведеним у позивача відсутні підстави нараховувати комісію за надання кредиту в сумі 1552,50 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку, що наданий суду розрахунок заборгованості не відповідає закону, а тому, реалізуючи свій процесуальний обов`язок, вважає за необхідне навести власний розрахунок заборгованості за кредитним договором.
У період з 12.08.2025 року по 10.09.2025 року включно заборгованість відповідача за нарахованими відсотками становить 2565,00 грн (30 днів х 85,50 грн (0,95% від тіла кредиту 9000,00 грн).
10.09.2025 року відповідачем здійснено платіж в погашення суми заборгованості у загальному розмірі 4117,50 грн, з яких: 2565,00 грн слід віднести у погашення заборгованості по відсотках, а решту 1552,50 грн у погашення заборгованості по тілу кредиту. З 11.09.2025 року тіло кредиту становить 7447,50 грн (9000,00 грн – 1552,50 грн), відсотки – 0,00 грн.
В подальшому, у період з 11.09.2025 року по 10.12.2025 року включно заборгованість відповідача за нарахованими відсотками становить 6438,25 грн (91 день х 70,75 грн (0,95% від тіла кредиту 7447,50 грн). 
Враховуючи, що отримані відповідачем кредитні кошти та проценти за їх користування в добровільному порядку позивачу не сплачені, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 6575346 від 12.08.2025 року в частині стягнення 7447,50 грн - основного боргу та 6438,25 грн - процентів, а всього 13885,75 грн, які підлягають стягненню в примусовому порядку.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки в сумі 4500,00 грн, суд приходить до наступного.
Заявляючи вимогу про стягнення неустойки позивач покликався на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, на підставі якого, на думку позивача, дозволено здійснювати нарахування неустойки за договорами про споживчий кредит.
Проте поза увагою позивача залишились положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, доповнені згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року, згідно яких: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина 2 статті 4 ЦК України).
Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів.
Відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що 4500,00 грн неустойки підлягають списанню позикодавцем (позивачем у справі) в силу вимог пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому відсутні підстави для її стягнення з відповідача.

За таких обставин, позовна заява ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами, підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 27210,75 грн, зокрема:
- за договором № 71157339 від 01.09.2025 року в розмірі 13325,00 грн, з яких 13000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 325,00 грн – заборгованість по процентах;
- за договором № 6575346 від 12.08.2025 року в розмірі 13885,75 грн, з яких 7447,50 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6438,25 грн – заборгованість по процентах.
У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Розподіл судових витрат.
При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог. Позов заявлено з ціною 42795,50 грн та задоволено на суму 27210,75 грн, тобто на 63,58% (27210,75х100:42795,50). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1692,75 грн (2662,40х63,58%) та 2861,10 грн (4500,00х63,58%) витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 280-286 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 27210 (двадцять сім тисяч двісті десять) гривень 75 коп. заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» судовий збір в сумі 1692 (одна тисяча шістсот дев`яносто дві) гривні 75 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 2861 (дві тисячі вісімсот шістдесят одна) гривня 10 коп.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», місце знаходження: 01010, м. Київ, площа Арсенальна, 1Б, код ЄДРПОУ 39861924.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя         Н.О. Горобець