Провадження № 2/742/500/26 
Єдиний унікальний № 742/5712/25 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого-судді Коваленко А.В., за участю секретаря судового засідання Риндя Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача Фесика Ігоря Анатолійовича, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
ВСТАНОВИВ:
І.Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
У жовтні 2026 року позивач звертаючись до суду з позовною заявою до суду просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договором позики від 01.08.2025 у сумі 52500 доларів 00 центів США. 
Аргументує свої вимоги тим, що між нею та ОСОБА_2 укладено договори позики, відповідно до яких ОСОБА_2 отримала від неї в позику гроші, які зобов`язалася повернути у розмірі та строк, що обумовлено наданими останнім розписками, а саме:
1) розпискою від 01 серпня 2025 року, відповідно до якого відповідач взяла у позивача в тимчасове користування, тобто, у борг (позику) готівкові кошти в іноземній валюті в сумі 52 000 доларів США та зобов`язалася повернути цю суму до 01 жовтня 2025 року.
Станом на сьогоднішній день відповідач умови договору позики не виконала, не повернула кошти до 01 жовтня 2025 у сумі 52000 доларів США.
В позасудовому порядку спір вирішити неможливо, тому позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 22 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 10 год 00 хв 02 грудня 2025 року.
У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 09 год 00 хв 05 січня 2026.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 січня 2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 09 год 30 хв 02 лютого 2026.
У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 08 год 30 хв 05 березня 2026.
У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 10 год 00 хв 07 квітня 2026.
ІІІ.Позиції сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав заяву в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена про час та місце слухання справи належним чином, та не скористалася правом надати відзив на позовну заяву.
Суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV.Фактичні обставини встановлені судом.
Відповідно до розписки від 01.08.2025 року, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 у тимчасове користування готівкові кошти в іноземній валюті в сумі 52500 доларів 00 центів США та зобов`язалася повернути цю суму до 01 жовтня 2025 року(а.с.35).
 V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. 
Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (стаття 1046 ЦК України).
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.
З метою забезпечення правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14,від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17 і підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 вересня 2023 № 754/3591/21,провадження № 61-7591 св 23.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що відповідач отримала від позивача у позику грошові кошти в сумі 52500 доларів 00 центів США та зобов`язалася повернути цю суму до 01 жовтня 2025 року, про що надала розписку.
У вказаний у розписці строк відповідач позику не повернула.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у сумі 52500 доларів США 00 центів США. 
VІ.Розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України. 
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 12112 грн в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду.
Керуючись вищевикладеним, на підставі ст.12,13,81,258-259,263,264,265,280-281,352,354,355 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 , представника позивача Фесика Ігоря Анатолійовича, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за договорами позики у сумі 52500 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот) доларів США 00 центів США. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 (дванадцять тисяч сто дванадцять) грн в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення 
(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО