П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/21653/25	

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправними дії щодо нарахування та виплати грошового забезпечення не в повному розмірі та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

02 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо не виплати йому грошового забезпечення в період липня 2023 року по січень 2024 року, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення;
- зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення за період липня 2023 року по січень 2024 року з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення;
- визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо не виплати йому індексації грошового забезпечення за період з липня 2023 року по січень 2024 року;
- зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період липня 2023 року по січень 2024 року;
- визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області його грошового атестату та довідку про загальну суму основних та додаткових видів грошового забезпечення із зазначенням додаткових видів грошового забезпечення, враховуючи підвищену виплату додаткової винагороди (100000,00 грн та 30000,00 грн) та індексації у період з липня 2023 року по січень 2024 року;
- зобов`язати Службу безпеки України направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлений грошовий атестат, що складався при його звільненні з військової служби, включивши до нього додаткові види грошового забезпечення: надбавку за особливості проходження служби 100% надбавку за службу в умовах режимних обмежень 15%, доплата військовослужбовцям, які постійно співробітничають з особами на конференційній основі 20%, премію 585% за квітень 2025 року, при обчисленні посадового окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та довідку про загальну суму основних та додаткових видів грошового забезпечення, відобразивши в ній період з липня 2023 року по січень 2024 року служби, та суму індексації грошового забезпечення за цей період, додаткових видів грошового забезпечення враховуючи підвищену виплату додаткової винагороди (100000,00 грн та 30000,00 грн) одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 17.04.2025 року його звільнено з військової служби. На переконання позивача, під час проходження ним військової служби, його грошове забезпечення виплачувалось відповідачем у меншому розмірі. 
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що розрахунок з ОСОБА_1 проведений у повному обсязі, заборгованість з виплат йому відсутня. Згідно з пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” дію Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” на 2023 рік зупинено, а тому позивачу правомірно не нараховувалась індексація грошового забезпечення. Щодо виготовлення оновленого атестату, відповідач зазначив, що за приписами Закону № 2262-ХІІ індексація грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема, і додаткова винагорода, передбачена постановою № 168, під час дії воєнного стану не враховуються при обчисленні пенсії. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 припинено виплату грошового забезпечення за серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2023 року, що є порушенням прав позивача на належне грошове забезпечення, визначене Конституцією України, Законом України «Про Службу безпеки України» та Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України № 1262/2007 від 27.12.2007 року та безпідставно відмовлено у задоволені позову. Оскільки перебування військовослужбовця ОСОБА_1 в розпорядженні не є звільненням, а є лише особливим тимчасовим службово-посадовим становищем, коли особа не знаходиться на конкретній посаді, проте, продовжує виконувати обов`язки і проходити службу, суд дійшов помилкового висновку про відсутність необхідності захисту порушеного права позивача, який мав право на грошове забезпечення у визначеному законодавством розмірі за вказаний період, шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення та зобов`язання нарахувати та виплатити таке забезпечення
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
17 квітня 2025 року відповідно до Положення про проходження військової Служби військовослужбовцями Служби безпеки України звільнено з військової служби з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом « 6» п. 61 та підпунктом «ж» (у зв`язку із закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану) пункту 3 частини п`ятої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Збройних Сил України полковника ОСОБА_1 , виключивши його зі списків особового складу з урахуванням часу на здавання посади з 17.04.2025 року, про що свідчить витяг за наказу №535-ОС/дек від 17.04.2025 року.
Календарна вислуга станом на час звільнення зі служби у запас становить – 25 років 05 місяців 11 днів.
Під час проходження служби та звільнення з неї, відповідачем не у повному обсязі проведено грошові виплати позивачу, право на які набуто у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби та звільнення з неї, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що грошове забезпечення позивачу виплачене у відповідності до вимог чинного законодавства.
Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України, виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період визначено Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007 (далі - Положення № 1262).
На підставі п.б Положення № 1262, зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов`язків та наявних сил у зв`язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв`язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності) - до 3 місяців.
Як зазначає відповідач, наказом Голови СБУ від 21.04.2023 № 506-ОС/дск ОСОБА_1 в установленому законодавством порядку був зарахований у розпорядження начальника Департаменту військової контррозвідки СБУ за підпунктом “б” (у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів) пункту 48 Положення № 1262 за посадою начальника відділу зі збереженням раніше встановлених розмірів надбавок та преміювання з 21.04.2023 до 20.07.2023 (тобто в межах трьох місяців) та наказом Департаменту військової контррозвідки СБУ від 23.01.2024 № 12-ОС/дск позивач призначений на посаду. 
Тобто, у період з 21.04.2023 по 22.01.2024 ОСОБА_1 перебував у розпорядженні начальника Департаменту військової контррозвідки СБУ, тобто проходив військову службу без призначення на конкретну посаду, однак грошове забезпечення позивачу виплачувалось лише у межах трьох місяців, до 20.07.2023 року.
З 21 липня 2023 року по 22 січня 2024 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачу основні та додаткові види грошового забезпечення, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.
Абзацами 13-17 п.48 Положення № 1262 встановлено, що військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.
Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні він призначається на посаду або звільняється з військової служби в установленому порядку.
Військовослужбовець, який після закінчення строку перебування у розпорядженні у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів не призначений на посаду через відсутність вакантних посад (рівної або нижчої не більш як на один ступінь) у Службі безпеки України або через ненадання військовослужбовцем згоди на призначення на іншу нижчу посаду, звільняється в установленому порядку з військової служби. Вакантні посади, на яких може бути використано військовослужбовця з дотриманням вимог, встановлених пунктом 43 цього Положення, визначаються начальником (керівником) підрозділу (органу, закладу, установи), у розпорядженні якого перебуває військовослужбовець.
З матеріалів справи вбачається, що в порушення вимог п.п.6 п.48 Положення № 1262 позивача призначено на посаду не у тримісячний строк, а у дев`ятимісячний, у зв`язку із чим відповідач півроку не виплачував позивачу, ані основні види грошового забезпечення, ані надбавки, доплати чи премії.
Разом із тим, як вбачається з довідки фінансово – економічного управління СБУ від 17.06.2025 року, за період з 21 липня 2023 року по 22 січня 2024 року, відповідач нараховував та виплачував позивачу:
- додаткову винагороду, збільшену до 100 000 грн за період: 24.07.2023-25.07.2023, 09.08.2023-12.08.2023; 15.08.2023-18.08.2023; 22.08.2023-25.08.2023; 29.08.2023-31.08.2023;
- додаткову винагороду, збільшену до 30 000 грн за період: 16.07.2023-23.07.2023: 26.07.2023-31.07.2023, 01.08.2023-08.08.2023; 13.08.2023-14.08.2023;| 19.08.2023-21.08.2023; 26.08.2023-28.08.2023, 01.09.2023-22.09.2023.
Викладене підтверджує, що у липні – вересні 2023 року позивач продовжував проходити службу, брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, за що йому нараховувалась додаткова винагорода, у відповідності до приписів постанови № 168.
Після спливу тримісячного строку перебування у розпорядженні позивач не був звільнений з посади, більш того, ще після сплину шести місяців позивач призначений на нову посаду наказом Департаменту військової контррозвідки СБУ від 23.01.2024 року № 12-ОС.
У пункті 48 Положення № 1262 вказано, що військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.
Отже, з пункту 48 Положення № 1262 висновується, що протягом часу перебування військовослужбовця у розпорядженні за ним зберігається грошове забезпечення, за виключенням випадків, передбачених законодавством.

Так, згідно з пунктом 2 глави 1 розділу IV Інструкції № 515/ДСК за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників (крім тих, що зараховані в розпорядження за підставами, передбаченими підпунктом «в» - у випадках, передбачених пунктом 1 глави 4 цього розділу, а також підпунктами «е», «є» та «ж» пункту 48 Положення № 1262) зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом строків перебування у розпорядженні, передбачених пунктом 48 Положення № 1262, а у випадках, коли такі строки не визначені, - протягом шести місяців з дня зарахування в розпорядження.
З наведеного положення Інструкції № 515/ДСК вбачається, що за військовослужбовцями СБУ, які зараховані в розпорядження відповідних начальників або керівників з підстави, передбаченої підпунктом «б» пункту 48 Положення № 1262, виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом строків перебування у розпорядженні, передбачених пунктом 48 Положення № 1262, не зберігається.
При цьому незбереження виплати грошового забезпечення зарахованих військовослужбовців СБУ в розпорядження з підстави, передбаченої підпунктом «б» пункту 48 Положення № 1262 може бути лише у випадках, передбачених пунктом 1 глави 4 цього розділу IV Інструкції № 515/ДСК.
Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу IV Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України» № 515/ДСК за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників (крім тих, що зараховані в розпорядження за підставами, передбаченими підпунктом «в» - у випадках, передбачених пунктом 1 глави 4 цього розділу, а також підпунктами «е», «є» та «ж» пункту 48 Положення № 1262) зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом строків перебування у розпорядженні, передбачених пунктом 48 Положення № 1262, а у випадках, коли такі строки не визначені, - протягом шести місяців з дня зарахування в розпорядження.
Так, пунктом 1 глави 4 розділу IV Інструкції № 515/ДСК визначено, що військовослужбовцям, відстороненим від виконання службових повноважень відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», відстороненим від посади відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, або які оголошені в розшук чи до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виплата грошового забезпечення припиняється з дня прийняття стосовно них відповідного рішення на весь час відсторонення від виконання службових повноважень, відсторонення від посади, перебування в розшуку або застосування запобіжного заходу. У разі зміни запобіжного заходу виплата грошового забезпечення військовослужбовцю здійснюється на підставі відповідної ухвали слідчого судді або суду.
Тобто, пункт 1 у взаємозв`язку із пунктом 2 глави 4 розділу IV Інструкції № 515/ДСК дає підстави для висновку, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям СБУ, зарахованим у розпорядження, з підстави здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження - до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом, припиняється у випадках: відсторонення військовослужбовця СБУ від виконання службових повноважень відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», відсторонення військовослужбовця СБУ від посади відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, оголошення військовослужбовця СБУ в розшук; застосування до військовослужбовця СБУ запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З матеріалів справи не встановлено, а відповідачем не надано доказів існування обставин передбачених глави 4 розділу IV Інструкції № 515/ДСК стосовно позивача у спірний період.
За приписами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Доказів того, що у спірний період до позивача застосовувалось відсторонення від посади згідно із Законом України «Про запобігання корупції» та Кримінального процесуального кодексу України, позивач оголошувався у розшук чи перебував під вартою відповідачем не надано і не зазначено.
Більш того, матеріали справи містять відомості про те, що у спірний період позивач отримував додаткову винагороду, збільшену як до 30 000 так і до 100 000 грн, у відповідності до постанови № 168, що свідчить про проходження ним служби.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» Суд зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Враховуючи викладене, неналежне оформлення відповідачем проходження позивачем служби за спірний період, не може позбавити ОСОБА_1 виплати грошового забезпечення за час проходження ним служби.
З довідки ФЕУ СБУ від 24.07.2025 року № 21/2-2353 про грошове забезпечення ОСОБА_1 вбачається, що станом на липень 2023 року позивач отримував посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку за вислугу років, надбавку за службу в умовах режимних обмежень, надбавку за особливості проходження служби та премію.
Отже, саме зазначені основні та додаткові складові грошового забезпечення підлягають виплаті позивачу за спірний період, що прямо передбачено Положенням № 1262.
Щодо виплати індексації грошового забезпечення за спірний період липень 2023 -січень 2024, то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до пункту 3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про Держаний бюджет на 2023 рік» на 2023 рік призупинено дію Закону «Про індексацію грошових доходів населення». Згідно ж Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року, тобто за січень 2024 року грошове забезпечення не індексувалось.
Крім того, враховуючи, що період, за який підлягає виплаті грошове забезпечення на виконання рішення суду по цій справі охоплює період, який відображений у довідці про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», то позовні вимог щодо зобов`язання відповідача направити оновлену довідку про додаткові види грошового забезпечення також підлягають задоволенню.
Щодо видачі оновленого грошового атестату, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки розмір основних видів грошового забезпечення чи відсоткового розміру додаткових видів грошового забезпечення, ані станом на 2021 рік, ані станом на 2025 рік не був предметом позовних вимог.
Щодо включення виплачених сум додаткової винагороди до сум та відповідно до довідки, з яких обраховується пенсія, то колегія суддів зазначає, що суми отриманої додаткової грошової винагороди, установленою постановою № 168, не підлягають включенню до довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону №2262-XII, що підтверджено сталою правовою позицією, викладеною Верховним Судом, зокрема, в постановах по справі № 200/1564/24 від 16 січня 2025 року, № 300/4692/23 від 26 вересня 2025 року тощо.
Стосовно включення індексації грошового забезпечення до довідки для призначення пенсії, колегія суддів зазначає наступне.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ).
Положеннями статті 1 вказаного Закону визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексація поширюється на всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим Законом "Про індексацію грошових доходів населення" № 1282-ХІІ, до якого стаття 9 Закону № 2011-ХІІ містить бланкетну норму, механізм індексації має універсальний характер, а питання її врахування у складі грошового забезпечення військовослужбовців для призначення пенсії за вислугу років не регулюється ані положеннями Закону № 2011-ХІІ, ані Закону № 2262-ХІІ.
Так, за змістом статті 6 Закону № 1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Згідно зі статтею 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону № 2262-ХІІ, та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону № 2011-ХІІ, яким імперативно визначені види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців (поліцейських) для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.
Такий правовий висновок викладено у постанові Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 638/9697/17, яким відступлено від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 522/11262/16-а та від 13 березня 2019 року у справі № 522/7855/17 в частині відсутності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої військовослужбовцем індексації грошового забезпечення.
Отже, аналіз положень Конституції України, законів № 2262-XІІ, № 1282-XІІ, № 2017-ІІІ, № 580-VIII, підзаконних актів, а також сформованої правозастосовної практики Верховного Суду свідчить, що індексація є складовою грошового забезпечення, яка має систематичний характер, виплачується щомісячно та має бути врахована при визначенні розміру пенсії.
Враховуючи наведене, належним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію за період з квітня 2023 року по березень 2025 року для призначення пенсії позивачу відповідно до Закону № 2262 із включенням до такої довідки сум виплаченої індексації грошового забезпечення за спірний період.
Суд першої інстанції на викладені обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 18 липня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року – скасувати та ухвалити постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 21 липня 2023 року по 22 січня 2024 року, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення.
Зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 21 липня 2023 року по 22 січня 2024 року, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку за вислугу років, надбавку за службу в умовах режимних обмежень, надбавку за особливості проходження служби та премію).
Визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідки про додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» ОСОБА_1 , без зазначення виплаченої індексації грошового забезпечення.
Зобов`язати Службу безпеки України направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» ОСОБА_1 за квітень 2023 року - березень 2025 року, із зазначення виплаченої індексації грошового забезпечення та нарахованих і виплачених на виконання цієї постанови додаткових видів грошового забезпечення та премії.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко