Справа № 163/2066/25 
Провадження № 2/163/37/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( З А О Ч Н Е )
23 березня 2026 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючої судді Гайдук А.Л.,
з участю секретаря Кузьміної А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,
в с т а н о в и в :
У позовній заяві представник позивача - адвокат Жук Ю.Б. просить постановити рішення про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від батьківських обов`язків щодо доньки, відповідач протягом тривалого проміжку часу жодним чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що створює умови, які шкодять інтересам дитини. У відповідача фактично відсутній "батьківський" інстинкт, інтерес до доньки, та фактично відповідач самоусунувся від виховання дитини, всі витрати на утримання доньки, оплату медичних послуг, медикаментів здійснює виключно матір дитини. Позивачка самостійно постійно слідкує за станом здоров`я доньки, знає детально про її хвороби та як потрібно звести до мінімуму ризики проявлення різних захворювань, яке харчування їй необхідне, піклується про її розвиток. На підтвердження даної обставини додаються копії декларацій з сімейним лікарем укладені позивачем, в інтересах доньки. 
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, надіслали на електронну адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 про розгляд справи був належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, 19 грудня 2025 року на електронну адресу суду надіслав заяву, у якій позовні вимоги заперечив та вказав, що має намір брати участь у вихованні та утриманні дитини. 
З огляду на викладене, суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України.
Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2015 року, який розірваний рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 01 червня 2021 року в справі № 163/617/21 за позовом ОСОБА_2 . 
У період шлюбу у сторін народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком в свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 записаний відповідач по справі ОСОБА_2 .
Згідно доданої копії Постнови про відкриття виконавчого провадження судовий наказ Любомльського районного суду Волинської області від 03 вересня 2021 року про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 28.09.2021 року перебуває на примусовому виконанні у Ковельському ВДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУЮ, виконавче провадження №АСВП НОМЕР_5. 
З наданої відповіді Ковельського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області на запит позивача заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за судовим наказом станом на 16.03.2026 року становить 86 358,14 гривень.
15 червня 2024 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 , шлюб було зареєстровано в Ковельському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що було зроблено актовий запис № 201 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ). ІНФОРМАЦІЯ_3 в шлюбі з ОСОБА_4 позивачка народила сина ОСОБА_5 . 
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи неповнолітня донька ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою та її чоловіком у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно витягу з Державного реєстру речових прав №340326763 від 25.07.2023 належить позивачці.
Відповідно до змісту висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 11.12.2025 року, орган опіки та піклування на підставі зібраних матеріалів встановив, що відповідач ухилився від виконання батьківських обов`язків з навчання і виховання дитини про що свідчить психолого-педагогічна характеристика ОСОБА_3 , її заява від 24.11.2025 року; те, що на засідання Комісії з питань захисту прав дітей 24.11.2025 року ОСОБА_2 не з`явився, надіслав заяву, в якій не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 ; розрахунок заборгованості зі сплати аліментів серії ВП НОМЕР_6, згідно якого його заборгованість станом на вересень становить 63 710,64 гривень. Таким чином, Комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У статті 18 цієї Конвенції визначено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно із ч.ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз досліджених по справі доказів дає обґрунтовані та достатні підстави вважати, що відповідач ОСОБА_2 свідомо не виконує своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , умисно самоусунувся від її виховання та утримання, долею та життям доньки взагалі не цікавиться, тривалий час перебуває за кордоном. Жодних дій, які б вказували на інтерес відповідача до життя доньки, у справі не встановлено. Ні на засідання органу опіки та піклування, ні в жодне підготовче та судове засідання відповідач не прибув, його заперечення щодо позову, викладені у заяві від 19 грудня 2025 року, не підтвердженні жодними доказами. Наведене свідчить про його байдужість до дитини та вказує на те, що змінити своє ставлення до доньки він не бажає. Існування певних об`єктивних чинників, які б не залежали від волі відповідача і унеможливлювали виконання ним своїх батьківських обов`язків, по справі не встановлено. 
Таким чином, заявлені вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав відповідають положенням ст.ст.150, 164 СК України, тому є підставними і підлягають задоволенню.
У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати по справі у вигляді судового збору належить покласти на відповідача. 
Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
Позов задовольнити.  
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Любомльським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному апеляційному порядку. 

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Інформація про сторін:
позивач - ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ;
відповідач - ОСОБА_2 ; місце проживання - АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_4 .

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук