РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2026 року 	м. Рівне	№460/23855/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується – Позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі іменується – Відповідач), в якому Позивач просить суд: визнати протиправними дії від 07.12.2025 №11019 Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, які виразилися у відмові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , механіку-водію 2 розрахунку 1 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 у звільненні з військової служби на підставі абзацу “ж” пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”, у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану, за результатом розгляду рапорту від 01.12.2025 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України прийняти рішення про звільнення та виключення зі списків особового складу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , механіка-водія 2 розрахунку 1 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 з військової служби на підставі абзацу “ж” пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.
Стислий виклад позиції Позивача та заперечень Відповідача.
Позивач зазначає, що між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 укладений Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 01.03.2023. Позивач подав Рапорт від 01.12.2025 про небажання продовжувати військову службу після закінчення строку дії Контракту. Проте, у задоволенні рапорта було відмовлено. Така відмова є протиправною, оскільки підпунктом «ж» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах під час проведення мобілізації та дії воєнного стану у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану. Просив задовольнити позов повністю. 
Відповідач зазначає, що Законом України № 3633-IX від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» внесено зміни у Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема підпунктом ж) пункту 3 частини 5 ст. 26 Закону передбачено, що під час дії воєнного стану контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану. Укладаючи контракт від 01.03.2023 Позивач знав (повинен був знати), що відповідно до діючого на день укладання контракту законодавства, під час воєнного стану дія військових контрактів автоматично продовжується до завершення воєнного стану або демобілізації, навіть якщо термін контракту закінчився раніше, згідно з Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу». Тому оскаржувана відмова є правомірною. Просив відмовити Позивачу у задоволенні позову. 
Ухвалою суду від 29.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до частини другої статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За відсутності у процесуальному законі вказівки (прямої чи опосередкованої) на необхідність розгляду справи (з огляду на її категорію) тільки за правилами загального позовного провадження, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до частини другої статті 257 КАС).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України. 
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу. 
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд 

В С Т А Н О В И В:
Між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 укладений Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 01.03.2023 (далі – Контракт) (а.с. 12).
Відповідно до пункту 3 Контракту, цей Контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін – на 3 роки; Контракт може бути достроково припинено (розірвано) з ініціативи Міністерства оборони України або громадянина України в порядку та на підставах, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Відповідно до пункту 4 Контракту, сторони зобов`язуються не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку контракту повідомити одна одну про бажання або небажання укладати контракт чи відмову в його укладанні із зазначенням причин, передбачених нормативно-правовими актами.
Позивач подав Рапорт від 01.12.2025 про небажання продовжувати військову службу після закінчення строку дії Контракту (а.с. 14).
За результатами розгляду Рапорта Командиром Військової частини НОМЕР_1 прийняте Рішення щодо розгляду рапорту солдата ОСОБА_1 , механіка – водія 2 розрахунку 1 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2025 №11019 (далі – Рішення від 07.12.2025), яким у задоволенні Рапорта Позивача відмовлено (а.с. 15).
В Рішенні від 07.12.2025 зазначено: 
«За наслідками розгляду рапорту, командиром військової частини НОМЕР_1 , не прийнято позитивного рішення, а саме: солдату ОСОБА_2 , механіку- водію 2 розрахунку 1 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 рапорт не погоджено.
Законом України № 3633-IX від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» внесено зміни у Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема підпунктом ж) пункту 3 частини 5 ст. 26 Закону передбачено, що під час дії воєнного стану контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану». 
Набрання чинності змін – 18.05.2024 року.
Контракт між Міністерством оборони України та ОСОБА_3 укладено 01.03.2023 р., тобто до дати набрання чинності вищезазначених змін до Закону».
Вважаючи таку відмову протиправною, Позивач звернувся до суду з позовом. 
Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваної відмови – Рішенню від 07.12.2025, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.
Нормативно-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі – Закон №2232-XII).
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (частина перша статті 1 Закону №2232-XII). 
За приписами частини першої статті 1 Закону №2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частини третьої статті 1 Закону №2232-XII, військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону №2232-XII). 
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно з частинами 1-3 статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється:
громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом;
іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Пунктом 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ визначені види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до ч.2 статті 23 Закону №2232-ХІІ для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, встановлюються, зокрема, такі строки військової служби в календарному обчисленні: для осіб рядового складу - 3 роки.
Частиною 3 статті 23 Закону №2232-ХІІ визначено, що для осіб, які приймаються на військову службу за контрактом в особливий період та призначаються на посади, крім осіб, зазначених в абзаці другому цієї частини, строки військової служби в календарному обчисленні встановлюються відповідно до частини другої цієї статті.
Для військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, які під час дії особливого періоду вислужили не менше двох місяців, осіб, звільнених з військової служби під час дії особливого періоду, які приймаються на військову службу за контрактом в особливий період (крім періоду дії воєнного стану), строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється один рік або на строки, визначені частиною четвертою цієї статті. Строк проходження військової служби для таких військовослужбовців може бути продовжено за новими контрактами на один рік або на строки, визначені частиною четвертою цієї статті. У разі закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію дія таких контрактів припиняється достроково.
Під час дії воєнного стану для осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, та військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період строк військової служби може встановлюватися на час до оголошення рішення про демобілізацію або на строки, визначені частиною другою цієї статті.
Відповідно до пункту 2 частини 8 статті 23 Закону №2232-ХІІ для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки:
на період проведення мобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону;
до дня завершення виконання завдань в інтересах оборони України, безпосередньої участі у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції, а також у районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави, що формально чи фактично є учасником воєнних дій проти України;
на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
В особливий період, крім періодів проведення мобілізації та дії воєнного стану, військова служба для військовослужбовців, строк контракту яких закінчився, може бути продовжена за новими контрактами на строки, визначені частиною четвертою цієї статті.
З матеріалів справи слідує, що станом на дату подання Позивачем Рапорту - 01.12.2025, діяла редакція Закону №2232-ХІІ від 22.09.2025, де у підпункті «ж» пункту 3 частини 5 статті 26 зазначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах під час проведення мобілізації та дії воєнного стану у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.
Такі зміни внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024 року (далі - Закон №3633-ІХ).
Отже, пункт 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-XII зазнав суттєвих змін з моменту укладання позивачем Контракту про проходження військової служби, а саме доповнений підпунктом «ж», на підставі якого Позивач просив звільнити його зі служби.
Водночас, станом на дату укладення Контракту (01.03.2023), строки військової служби під час дії особливого періоду визначались частиною 9 статті 23 Закону №2232-XII (редакції від 29.10.2022), пункт 2 якої передбачав, що під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки: з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону; з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
При цьому, пункт 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-XII не містив приписів про звільнення з військової служби у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.
Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі (далі – Положення).
Відповідно до пункту 15 Положення, з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, зокрема, укладається контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.
Отже, контракт про проходження військової служби - це добровільна письмова угода, що укладається між громадянином України та Державою (в особі Міністерства оборони України) для встановлення правових відносин, умов та строків служби.
За загальними правилами у контракті зазначаються предмет, істотні та додаткові умови, строк дії контракту та реквізити сторін. За взаємною домовленістю сторони можуть визначити додаткові умови контракту про проходження військової служби, що не суперечать законодавству та не звужують обсяг прав особи.
Як зазначалося вище, між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 укладений Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 01.03.2023 (далі – Контракт).
Відповідно до пункту 3 Контракту, цей Контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін – на 3 роки; Контракт може бути достроково припинено (розірвано) з ініціативи Міністерства оборони України або громадянина України в порядку та на підставах, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Відповідно до пункту 4 Контракту, сторони зобов`язуються не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку контракту повідомити одна одну про бажання або небажання укладати контракт чи відмову в його укладанні із зазначенням причин, передбачених нормативно-правовими актами.
Позивач подав Рапорт від 01.12.2025 про небажання продовжувати військову службу після закінчення строку дії Контракту (а.с. 14).
Відповідно до пункту 1 Контракту Позивач взяв на себе зобов`язання, зокрема: проходити військову службу у Збройних Силах України протягом строку дії Контракту на всій території України або за її межами в порядку, визначеному законодавством, а в разі настання особливого періоду – і понад встановлений строк Контракту відповідно до вимог, визначених пунктом 2 частини 9 статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулює порядок проходження військової служби.
Контракт набрав чинності 01 березня 2023 року, у відповідності до пункту 11 Контракту.
Отже, зі змісту укладеного Контракту випливає, що сторони узгодили такі умови Контракту, як:
- зобов`язання позивача проходити військову службу у Збройних Силах України протягом строку дії Контракту на всій території України або за її межами в порядку, визначеному законодавством, а в разі настання особливого періоду – і понад встановлений строк Контракту відповідно до вимог, визначених пунктом 2 частини 9 статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції чинній на момент укладання контракту) відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулює порядок проходження військової служби;
- строк дії контракту 3 роки, проте в разі настання особливого періоду – і понад встановлений строк Контракту;
- зобов`язання сторін не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку контракту повідомити одна одну про бажання або небажання укладати контракт чи відмову в його укладенні із зазначенням причин, передбачених нормативно-правовими актами.
На момент укладання Контракту від 01.03.2023 чинне законодавство містило імперативну норму, що дія контракту продовжується понад встановлені строки з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-XII, яка на момент укладання Контракту не містила приписів про звільнення з військової служби у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.
Вказане положення також закріплено у абзаці 2 пункту 1 Контракту від 01.03.2023, з яким погодився Позивач під час його укладення і підписання. Умови контракту у встановоленом упорядку не змінені, отже підлягають застосуванню.
Водночас, внесені Законом №3633-ІХ від 11.04.2024 суттєві зміни до Закону №2232-XII, зокрема до пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-XII не скасовують укладений 01.03.2023 між Позивачем та Міністерством оборони України Контракт, не вносить зміни в суттєві та додаткові умови проходження позивачем військової служби та не свідчать про автоматичне скасування домовленостей, досягнутих сторонами до внесення відповідних змін до законодавства, а тому, на переконання суду, не можуть бути підставою для автоматичного звільнення позивача з військової служби, всупереч умовам Контракту.
Окрім того, як вбачається зі змісту пункту 4 Контракту сторони узгодили, що вони зобов`язуються не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку контракту повідомити одна одну про бажання або небажання укладати контракт чи відмову в його укладенні із зазначенням причин, передбачених нормативно-правовими актами.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що Відповідач, відмовляючи Позивачу в звільненні з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку служби у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України, отже дії Військової частини НОМЕР_1 є правомірними, а підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідачем у повній мірі доведено правомірність оскаржуваної відмови в порядку статті 77 КАС України, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення. 
Питання щодо розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій – відмовити повністю. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 

Повний текст рішення складений 18 березня 2026 року 

Суддя       К.М. Недашківська