ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 712/12120/25		
Провадження № 22-ц/821/860/26		
Категорія: 310030000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М. 
за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 
представник відповідача: ОСОБА_3 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2026 року (ухваленого під головуванням судді Троян Т.Є. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення виготовлений 04 лютого 2026 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

05 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, щоза рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20.12.2023 з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 000,00 грн, щомісячно, починаючи з 16.11.2023 і до досягнення дитиною повноліття. 
Вказує, що крім аліментів за рішенням суду, ніякої додаткової матеріальної допомоги відповідач не надає.
Донька має хронічну хворобу нирок, яка також негативно впливає на її імунну систему. Дитина потребує не лише постійного лікування, а й відповідного харчування та догляду, всі додаткові витрати на утримання доньки вона несе самостійно, а розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду, не покривають навіть половину потреб дитини. 
Відповідач з лютого 2022 року перебуває на військовій службі, з жовтня 2024 року – переведений в зону бойових дій, тому відповідно до чинного законодавства України має ряд додаткових надбавок до основного окладу та має можливість надавати допомогу доньці в більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду. 
На підставі викладеного, позивачка просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області у справі № 707/3507/23 від 20.12.2023, а саме стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням  Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2026 року позовні вимоги – задоволено частково.
Змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2023 року (справа № 707/3507/23) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із збільшенням їх розміру.
Вирішено стягувати з дня набрання рішенням суду законної сили аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 6 000,00 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, зі щорічною індексацією відповідно до закону.
Рішення суду мотивовано тим, що за обставин справи, суд, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище відповідача, розмір стягуваних аліментів з відповідача, прийшов до висновку про необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів. Суд взяв до уваги погіршення стану здоров`я дитини та необхідність додаткових медичних обстежень, однак прийшов до висновку, що позивачкою не доведено наявність постійних або істотних додаткових витрат у розумінні ст. 185 СК України, а також істотної зміни обставин, які б обґрунтовували збільшення розміру аліментів до 1/4 частки доходу відповідача, тому, з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності, а також з метою забезпечення належного утримання дитини без покладення надмірного фінансового тягаря на платника аліментів, суд вважав за можливе збільшити розмір аліментів до 6 000,00 грн щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття.
Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини, засадам справедливості, добросовісності, розумності та не порушуватиме права сторін. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 03 березня 2026 року  ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, ухваленим при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з неправильним застосуванням норм матеріального права, просила скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2026 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга зокрема, мотивована тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не врахував ряд обставин, зокрема: 
не взято до уваги докази, які є припущенням сторони відповідача у судовому засіданні 02.02.2026, що відповідач надає матеріальну допомогу дитині, що є повною неправдою, так як відповідач такої допомоги із 25.08.2023 не надає; 
відповідно до оскаржуваного рішення було встановлено факт проживання сторін разом як подружжя без реєстрації шлюбу, проте дане питання не було предметом даного спору;
судом не було враховано стан здоров`я дитини, яка має хронічні захворювання та потребує як огляду так і постійного лікування; 
судом першої інстанції прийнято виписки станом на 2023-2024роки про стан здоров`я відповідача, як належні докази; судом не було взято до уваги, що відповідач на даний час так і перебуває на військовій службі і всі його витрати по здоров`ю здійснює держава;
судом першої інстанції з невідомих причин не було долучено до матеріалів справи доказів про збільшення доходів відповідача.
Також посилається на те, що суд не врахував, що аліменти – це кошти дитини,які необхідні для її базового забезпечення.

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 25 березня 2026 року, представник ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а рішення суду законним та обгрунтованим, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2026 року залишити без змін.

Фактичні обставини справи 

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вказані батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 31.08.2022.
Відомості про батька записані відповідно до ст. 126 Сімейного Кодексу України, що вказано у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00041181954 від 30.08.2023.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 000,00 грн щомісячно, починаючи з 16.11.2023 і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення суду перебуває на примусовому виконанні у Черкаському відділі державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління МЮУ ( м. Київ).
Згідно долучених до матеріалів справи виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має хронічне захворювання: хронічний пієлонефрит, який періодично загострюється.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В повній мірі зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина другастатті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокремастаттею 180 СК Українина батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до положеньстатті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першійстатті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Ураховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третястатті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямистатті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, від 22 серпня 2022 року у справі №712/6313/21 та інших.
Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини – доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 000,00 гр щомісячно, починаючи з 16.11.2023 і до досягнення дитиною повноліття.
Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 , на підставу позову посилалась на те, що розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду, не покривають і половини витрат, які йдуть на потреби дитини, яка має проблеми зі здоров`ям, а також на зміну ( покращення) матеріального стану відповідача у зв`язку з перебуванням його на військовій службі та отримання стабільної заробітної плати.
Сторона відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції не спростувала твердження ОСОБА_1 про спроможність відповідача надавати дитині утримання в частці від заробітку (доходу), лише зазначила, що сплачувати аліменти у більшому розмірі відповідач не матиме змоги.
Задовольняючи частково вимоги, змінивши розмір аліментів шляхом їх збільшення з 4 000,00 грн до 6 000,00 грн, суд першої інстанції виходив із того, що погіршився стан здоров`я дитини, однак, зазначив, що позивачем не доведено наявність постійних або істотних додаткових витрат у розумінні ст. 185 СК України, а також істотної зміни обставин, які б обгрунтовували необхідність збільшення розміру аліментів до частки доходу відповідача.
Колегія суддів не може погодитися із вказаним висновком суду, оскільки у даній справі позивачка заявила вимогу не про зміну (збільшення) розміру аліментів, а про зміну способу їх присудження, тобто зміну розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду від 20 грудня 2023 року у справі № 707/3507/23, у певній твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку/доходу/ батька дитини. Зазначене відповідає вимогам статей 181-184, 192 СК України. 
Право стягувача аліментів вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у статті 182 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
Підставою звернення ОСОБА_1 до суду для зміни способу стягнення аліментів стало погіршення стану здоров`я дитини, що підтверджується долученими до матеріалів справи виписками № 3120 та №1785 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , медичними довідками, а також отримання відповідачем стабільного доходу у вигляді заробітної плати.
Виходячи з пріоритету інтересів дітей, судова колегія вважає, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача, із визначенням її у розмірі 1/4 частини доходу відповідача.
Такий розмір аліментів спрямований на забезпечення якнайкращих інтересів дитини, які мають перевагу перед інтересами батьків, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини та буде достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку.
При вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує, що відповідач є працездатною особою та не має на утриманні інших осіб.
Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, у разі зміни матеріального стану, стану здоров`я або сімейного стану батьків, сторони мають право звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (збільшення або зменшення). 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій, вирішуючи позов ОСОБА_1 , невірно застосував норми Сімейного кодексу України, що призвело до неправильного висновку про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів у даній справі та помилково дійшов висновку про зміну розміру аліментів шляхом їх збільшення.
Крім того, колегія суддів зауважує, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили (пункт 23 постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Позивачка звільнена від сплати судового збору, тому витрати у розмірі 3 028,00 грн (( 3 028,00 грн х 0,4) - судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції) + ((3 028,00 грн х 0,4 х 150%) судовий збір за перегляд справи апеляційним судом) підлягають стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2026 року - скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.
Змінити спосіб стягнення аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2023 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча     О.В. Карпенко

Судді   Л.І. Василенко

О.М. Новіков