Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А

08 квітня 2026 року        м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника  ОСОБА_1 – адвоката Власюка Павла Онуфрійовича на постанову Демидівського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в : 

Постановою Демидівського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Не погодившись із постановою суду, захисник  ОСОБА_1 – адвокат Власюк П.О. оскаржив її в апеляційному порядку. 
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою.
Стверджує, що працівники поліції автомобіль під керуванням  ОСОБА_1 не зупиняли, оскільки він зупинив керований ним транспортний засіб за власною ініціативою.
Вважає, що працівниками поліції не було дотримано порядок огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, оскільки у нього не було ознак такого сп`яніння, адміністративні матеріали містять недостовірні відомості щодо часу керування ним автомобілем та технічного приладу, яким пропонувалося йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу.
Пояснює, що на місці зупинки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду через недовіру до технічного приладу, яким пропонувалося пройти освідування, а відмова від огляду в медичному закладі була викликана острахом подальшої його доставки до РТЦК та СП.
_______________________________________________________________________________________________________________________ 
Справа №558/443/25 Суддя в суді І інстанції – Феха Т.С.
Провадження № 33/4815/344/26   Суддя в апеляційній інстанції – Шимків С.С.
Зазначає, що наявний у справі відеодиск долучений до матеріалів справи в поза процесуальний спосіб, адже відомості відеофайлу свідчать про його запис на цифровий носій після фактичного скерування адміністративний матеріалів на адресу суду першої інстанції.
Також покликається на негативні результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, який був проведений в медичному закладі КНП «Демидівська центральна районна лікарня» за власною ініціативою після складання адміністративних матеріалів. 
Вважає, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованому йому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а тому його необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Розглянувши клопотання захисника  ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, з метою допущення останнього до правосуддя, апеляційний суд приходить до висновку про його задоволення.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі по тексту – Інструкція).
Судом встановлено, що 5 липня 2025 року о 06 годині 06 хвилин, в с. Хрінники, а/д Т0303 Луцьк-Радомишль-Демидівка-Дубно, 39 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «MERSEDES-BENZ SPRINTER 319 CDI», р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.
Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1  відмовився, чим допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням водія на такий огляд до медичного закладу, а також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
Досліджений відеозапис з нагрудних відеокамер працівників поліції відображає із достатньою повнотою обставини, за яких патрульні, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували  ОСОБА_1  пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.  ОСОБА_1 відмовився від огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з цим, апеляційним судом не встановлено, що зупиняючи автомобіль  ОСОБА_1 працівники поліції переслідували будь-яку іншу незаконну мету ніж та, що визначена Законом України «Про Національну поліцію».
Постановою серії ЕНА №5143843 від 05.07.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення п. 9.2.а ПДР України. Відомості про незаконність даної постанови, її оскарження чи скасування в матеріалах справи відсутні.
За таких обставин, не вбачається обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1  та порушень під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно нього, які б ставили під сумнів його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Також матеріали справи не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження скаржником цих дій, як і не містять результатів такого оскарження. 
Щодо тверджень сторони захисту, що наявний у справі відеодиск був долучений до неї у поза процесуальний спосіб, то апеляційний суд зазначає, що матеріали справи надійшли до суду першої інстанції 28 липня 2025 року, тобто після запису відеоматеріалів на цифровий носій. Разом з цим, встановлення обставин здійснення такого запису після дати супровідного листа про скерування справи до місцевого суду не відносяться до компетенції апеляційного суду.
Наявність у матеріалах справи висновку лікаря, що складений за результатами медичного огляду  ОСОБА_1 у приватному порядку після оформлення адміністративних матеріалів, не заслуговує на увагу, оскільки такий огляд не передбачений ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.
Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Застосований місцевим судом до ОСОБА_1  вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
Постанова суду першої інстанції є законна та обґрунтована, а тому підстави для її скасування – відсутні. 
На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника  ОСОБА_1 – адвоката Власюка Павла Онуфрійовича про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.
Поновити захиснику  ОСОБА_1 – адвокату Власюку Павлу Онуфрійовичу строк апеляційного оскарження постанови Демидівського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1 – адвоката Власюка Павла Онуфрійовича залишити без задоволення, а постанову Демидівського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду Шимків С.С.