Справа № 752/8387/25 
Провадження № 2/752/1934/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2026 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: 
головуючого - судді -  Машкевич К.В.
за участю секретаря -  Касаткіної А.В.
представника позивача-  ОСОБА_1 
розглянувши в відкритому судовому засданні в м.Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах,суд
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом і просить:
1) припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі виданого 29 серпня 2019 року Голосіївським районним судом м.Києва судового наказу;
2) звільнити його від сплати заборгованості по аліментах на утримання сина з 27 серпня 2019 року.
Посилається в позові на те, що з 30 червня 2017 року перебував у шлюбі з відповідачкою, який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 19 липня 2022 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 , який з народження проживає з ним.
Син зареєстрований разом з ним у квартирі АДРЕСА_1 .
Вихованням та доглядом за дитиною на постійній основі займається він та його рідна тітка ОСОБА_5 .
З листа дошкільного навчального закладу № 505 від 06 березня 2024 року вбачається, що син виховується в неповній сім`ї, мати дитини проживає окремо, в садочку не з`являється, справами сина в садочку не цікавиться.
Ці ж обставини підтверджено довідкою дошкільного навчального закладу № 505 від 17 березня 2025 року.
Судовим наказом Голосіївського районного суду м.Києва від 29 серпня 2019 року за заявою відповідачки з нього були стягнуті аліменти в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу ) на утримання сина, починаючи з 27 серпня 2019 року.
В той же час перевіркою було встановлено відсутність виконавчого провадження за даним судовим наказом.
Незважаючи на те, що дитина з народження проживає з ним, мати дитини проживає окремо, участі в вихованні та утриманні сина не приймає, відбувається нарахування заборгованості по аліментах.
З урахуванням цього, просить задовольнити позов. 
Позов був зареєстрований судом 09 квітня 2025 року та відповідно до статті 33 ЦПК України було визначено склад суду.
Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року в справі було відкрито провадження за парвилами спрощеного пзовного провадження.
Сторонам було направлено ухвалу про відкриття провадження в справі.
Копію ухвали та копію позову з додатками відповідачка отримала в суді 01 травня 2025 року.
Відповідно до статті 178 ЦПК України відповідачці був наданий строк для подання відзиву.
Відповідачка своїм правом не скористалася, відзив на позов не подала.
Ухвалою суду від 11грудня 2025 року суд перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.
Представник позивача в судовому засіданні позові підтримав.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставила.
Виходячи з цього, на підставі частини 1 статті 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в її відсутності.
Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 2, 8 та 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. 
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. 
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною 3 статті 11 даного Закону визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. 
За змістом частин 1 та 2 статті 12 Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. 
Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 
Судом встановлено, що сторони з 30 червня 2017 року перебували у шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 .
Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 19 липня 2022 року шлюб сторін був розірваний.
Судовим наказом Голосіївського районного суду м.Києва від 29 серпня 2019 року з позивача на користь відповідачки стягнуті аліменти в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу ) на утримання сина, починаючи з 27 серпня 2019 року.
Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень записів про наявність виконавчого провадження з виконання даного судового наказу не знайдено.
Тобто, ухвалене судове рішення про стягнення з позивача аліментів відповідачкою до виконання не зверталося.
З Витягу з Реєстру Київської територіальної громади вбачається, що позивач та син сторін з 14 липня 2020 року зареєстровані в АДРЕСА_2 .
Дана квартира належить позивачу та сину сторін на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 січня 2020 року в рівних частках.
З матеріалів справи вбачається, що син сторін відвідував дошкільний навчальний заклад №505 Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, тобто за місцем проживання.

З листа дошкільного навчального закладу № 505 від 06 березня 2024 року вбачається, що син сторін виховується в неповній сім`ї, мати дитини проживає окремо, в садочку не з`являється, справами сина в садочку не цікавиться.
ОСОБА_6 питаннями, пов`язаними з життям дитини, опікується лише батько.
Дитина охайна, доглянута.
Ці ж обставини підтверджено довідкою дошкільного навчального закладу № 505 від 17 березня 2025 року.
Зазначено також, що після мобілізації батька до Збройних Сил України дитиною опікується тьотя, яка турбується про нього.
Дитина доглянута, правильно виховується в дружній родині.
З Акту обстеження умов проживання №24 від 20 березня 2024 року вбачається, що в квартирі дитині створені умови для проживаннч та розвитку.
Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей презюмується
Суд враховує, що сімейним законодавством не передбачено припинення стягнення аліментів з батьків на утримання неповнолітніх дітей без припинення права на аліменти. 
Статтями 192 та 197 СК України передбачено спеціальні способи захисту прав платників аліментів, які застосовуються у разі зміни обставин, які мають значення для визначення розміру аліментів, і такими способами є зміна розміру аліментів або звільнення від сплати заборгованості по аліментам.
Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Відповідно до частини 1 статті 10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).
Відповідно до частини 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.
Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 04 вересня 2019 року в справі № 711/8561/16-ц.
Відповідно до норм сімейного законодавства аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину.
У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.
Відповідно до статті 4 ЦПК україни, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений закононами України.
Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
За змістом статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню та може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені аліменти, тобто до повноліття дитини.
Суд вважає, що постійне проживання дитини з батьком, який несе всю відповідальність за утримання та виховання дитини, в тому числі матеріальну, відсутність такої відповідальності з боку матері дитини, є саме такою обставиною, яка дає суду право звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментах у разі зверенння судового наказу до виконання та її нарахування.
Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону.
Відповідачка, отримавши копію позову з додатками, не подавши відзив на позов та не з`явившись у судове засідання, приведених у позові обставин не спростовувала, як і постійного проживання дитини з батьком та неприйняття своє участі, як матері, в вихованні та утриманні дитини. 
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
З точки зору частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За змістом статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Суд враховує, що статтями 22, 24 Конституції України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом. 
Суд також враховує, що відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, суд приходить до висновку про задоволення позову. 
Відповідно до часини 1 статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір при зверненні до суду.
Керуючись статтями 7, 10, 180, 182,192, 197, 273 СК України, статтями 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 109, 110, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд 
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу від 29 серпня 2019 року, виданого Голосіївським районним судом м.Києва.
Звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу від 29 серпня 2019 року, виданого Голосіївським районним судом м.Києва.
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Суддя:       К.В.Машкевич