ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/10621/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д., 

за участю секретаря судового засідання Дуб С.І.,

представників учасників справи:
від позивача: Межової К.П.,
від відповідача: Драчової М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на постанову Північного апеляційного господарського суду (Гончаров С.А., Тищенко О.В., Сибіга О.М.)
від 22.10.2025 (повний текст складено 17.11.2025)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГС-Трейдинг"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 4 276 904, 85 грн

ІСТОРІЯ СПРАВИ
ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ГС-Трейдинг" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - Відповідач, Скаржник) про стягнення 4 276 904, 85 грн.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного між сторонами договору про врегулювання небалансів електричної енергії № 1850-01073 від 16.09.2020 (далі - договір), сторони отримали взаємні права та обов`язки щодо врегулювання небалансів електричної енергії. Проте, Відповідачем у встановлені строки за період з листопада 2022 року по червень 2023 року не було виконано зобов`язань по оплаті виставлених Позивачем рахунків. У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за договором, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з Відповідача 4 276 904,85 грн, з яких 2 385 980,21 грн інфляційних втрат, 853 048,71 грн 3% річних та 1 037 875,93 грн пені.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Господарський суд міста Києва рішенням від 11.03.2025 у справі №910/10621/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2025, позов задовольнив частково. Стягнув з Відповідача на користь Позивача 802 305, 88 грн 3% річних, 2 385 980, 21 грн інфляційних втрат, відстрочив в цій частині виконання рішення Господарського суду міста Києва № 910/10621/23 від 11.03.2025 до 11.12.2025. Стягнув з Відповідача на користь Позивача 47 824, 29 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині у задоволенні позову відмовив. 
4. Верховний Суд постановою від 18.09.2025 скасував постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 у справі № 910/10621/23 в частині, якою залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025, про відмову у стягненні з Відповідача на користь Позивача судових витрат на правничу допомогу - "гонорару успіху" у розмірі 5% від задоволених позовних вимог у сумі 213 845,22 грн та передав справу у зазначеній частині на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.
5. Верховний Суд, направляючи справу № 910/10621/23 на новий розгляд, вказав, що зі змісту мотивувальної частини постанови суду апеляційної інстанції у справі не вбачається, що суд апеляційної інстанції розглядав та оцінював доводи апеляційної скарги Позивача у частині відмови йому судом першої інстанції у стягненні судових витрат на правничу допомогу - "гонорару успіху" . Погоджуючись з висновками резолютивної частини рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд не здійснив повторного перегляду справи у цій частині. Постанова апеляційного суду фактично не містить ні мотивування, ні висновків щодо розгляду (прийняття або відхилення) вимог та доводів апеляційної скарги позивача стосовно стягнення "гонорару успіху" у розмірі 5% від задоволених позовних вимог, що мають суттєве значення для вирішення спору про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, отже, прийнята з порушенням статей 86, 236, 269, 282 ГПК України.
6. Північний апеляційний господарський суд постановою від 22.10.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 у справі № 910/10621/23 скасував в частині відмови у стягненні з Відповідача на користь Позивача судових витрат на правничу допомогу - "гонорару успіху" у розмірі 5% від задоволених позовних вимог у сумі 213 845,22 грн, прийняв в цій частині нове рішення про часткове задоволення, яким стягнув з Відповідача на користь Позивача 159 414,30 грн правничої допомоги у вигляді гонорару успіху. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 залишив без змін.
7. Постанова суду апеляційної інстанції, зокрема, мотивована таким:
- відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19 витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена;
- дослідивши заяву Позивача та документи щодо витрат на професійну правничу допомогу, клопотання Відповідача із запереченнями Позивача на нього, наявні підстави покладення правничої допомоги у вигляді гонорару успіху у розмірі 159 414,30 грн, що становить 5% від задоволеної суми судом першої інстанції, а саме від 3 188 286,09 грн.
Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та стислий виклад позиції інших учасників справи
8. Скаржник (Відповідач), з використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025, у якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 у справі № 910/10621/23 щодо часткового задоволення апеляційної скарги Позивача та стягнення з Відповідача на користь Позивача 159 414,30 грн правничої допомоги у вигляді гонорару успіху та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні апеляційної скарги Позивача в повному обсязі.
9. На виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, Скаржник в касаційній скарзі зазначив, що звернувся на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права, оскільки судом апеляційної інстанції не враховані висновки Верховного Суду, що викладені у постановах від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18, від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц, від 15.04.2020 у справі № 199/3939/18-ц, від 11.06.2020 у справі № 821/227/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 щодо застосування статті 126 Господарського процесуального кодексу України стосовно розподілу між сторонами інших судових витрат (витрати на професійну правничу допомогу адвоката).
10. 09 березня 2026 року, в межах встановленого Верховним Судом строку, Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - залишити без змін.
Стислий виклад обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанцій
11. 05.08.2021 між Позивачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Легал Хаус" (Виконавець) укладено договір про надання правової допомоги № б/н (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого Виконавець зобов`язується надати Клієнту послуги правової допомоги на території України та Польщі, а Клієнт зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх своєчасно і в повному обсязі, згідно з умовами договору та додатку № 1 до договору.
12. 05.08.2021 між Клієнтом та Виконавцем укладено додаток № 1 договору.
13. 27.02.2023 додатковою угодою до договору змінено Виконавця, у зв`язку з державною реєстрацію зміни його найменування на Адвокатське об`єднання "Овчаров та партнери".
14. 29.06.2023 Адвокатським об`єднанням "Овчаров та партнери" на представництво інтересів Позивача адвокату Гнатенко Олексію Анатолійовичу видано ордер серії АІ № 1417556.
15. Підтвердженням того, що Гнатенко Олексій Анатолійович є адвокатом свідчить свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 5125/10 від 31.01.2014.
16. 29.08.2023 Адвокатським об`єднанням "Овчаров та партнери" на представництво інтересів Позивача адвокату Д`яконовій Кристині Ігорівні видано ордер серії АР № 1138319.
17. Підтвердженням того, що Д`яконова Кристина Ігорівна є адвокатом свідчить свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 001283 від 30.05.2017.
18. Відповідно до п. 2.3 додатку № 1 до договору в редакції додаткової угоди від 23.12.2022 сторони домовились, що оплата послуг Виконавця здійснюється у формі оплати за послуги за погодинними базовими ставками та оплати гонорару успіху (Success fee).
Погодинні базові ставки становлять гривневий еквівалент:
-100 (сто) Євро за годину роботи адвоката за курсом Національного банку України на день виставлення рахунку;
-50 (п`ятдесят) Євро за годину роботи юриста за курсом Національного банку України на день виставлення рахунку.
Оплата гонорару успіху (Success fee), у разі вирішення спору на користь Клієнта, розмір якого становить 5% (п`ять) відсотків від суми, що буде стягнута з відповідача у справі, але не більше ніж буде стягнуто компенсації гонорару успіху, здійснюється з дотриманням гарантій з боку Виконавця на компенсацію витрат за базовими ставками в повному обсязі за правилами, встановленими процесуальним законодавством України.
Вирішенням спору на користь Клієнта є задоволення заявлених Клієнтом майнових позовних вимог (повністю або частково). У разі часткового задоволення позовних вимог розмір гонорару успіху встановлюється пропорційно до задоволених позовних вимог Клієнта.
Гонорар успіху сплачується Клієнтом Виконавцю після набрання рішенням суду законної сили. У разі апеляційного та касаційного перегляду рішення суду - гонорар успіху сплачується Клієнтом Виконавцю після перегляду рішення суду у судах апеляційної та касаційної інстанцій та ухваленням у справі остаточного рішення, відповідно до вимог діючого процесуального законодавства України. Після підписання договору, додаткових угод, за погодженими строками надання послуг Виконавцем виставляються рахунки-фактури, які підлягають оплаті Клієнтом протягом 3 (трьох) робочих днів після їх одержання, з врахуванням положень цього договору.
19. Отже, укладеним між Позивачем та Адвокатським об`єднанням договором про надання правової допомоги передбачено два види винагороди - фактичну та додаткову - "гонорар успіху".
20. У заяві щодо розподілу судових витрат Позивач не зазначив фактичний розмір понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, а просив стягнути витрати Позивача на правову допомогу у вигляді "гонорару успіху" у розмірі 5% від фактично стягнутої суми.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
21. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевірив у межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, з урахуванням викладеного у відзиві, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, та дійшов таких висновків.
22. Предметом касаційного перегляду у цій справі є постанова суду апеляційної інстанції, якою переглянуто рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з Відповідача на користь Позивача судових витрат на правничу допомогу - "гонорару успіху" у розмірі 5% від задоволених позовних вимог у сумі 213 845, 22 грн та стягнуто з Відповідача на користь Позивача 159 414,30 грн правничої допомоги у вигляді "гонорару успіху". 
23. Скаржник у касаційній скарзі стверджує, що суд апеляційної інстанції проігнорував те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували реальність витрат на професійну правничу допомогу, не врахував, що суд повинен оцінювати, зокрема, і "гонорар успіху" за критерієм розумності таких витрат, їх співмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для сторони справи, та те, що витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому за доводами Скаржника судом апеляційної інстанції не враховано висновки Верховного Суду, що викладені у постановах від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18, від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц, від 15.04.2020 у справі № 199/3939/18-ц, від 11.06.2020 у справі № 821/227/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 щодо застосування статті 126 Господарського процесуального кодексу України стосовно розподілу між сторонами інших судових витрат (витрати на професійну правничу допомогу адвоката).
24. З огляду на викладене Суд звертає увагу на таке. 
25. За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
26. Відповідно до частин 1- 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
27. Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
28. Згідно з частиною 8 вказаної норми розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
29. Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
30. В пунктах 54, 55 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 сформульовано висновок про те, що в пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Отже, до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. 
31. Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
32. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).
33. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, на яку посилається Скаржник, зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Велика Палата Верховного Суду також дійшла висновку, що суди не врахували, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, не навели доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.
34. Верховний Суд у постанові від 01.07.2025 у справі №914/3455/23 звернув увагу, що особливим різновидом адвокатського гонорару визнається "гонорар успіху" - додаткова винагорода, що є платою адвоката за досягнення конкретного результату, обумовленого сторонами. Чинне законодавство, хоча й не містить визначення такого виду гонорару, проте Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху", визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі такого виду винагороди, що відповідає принципу свободи договору та практиці Європейського суду з прав людини.
35. Встановлюючи "гонорар успіху", сторонам договору достеменно не відомо, як буде вирішений судовий спір. Втім, за умови досягнення адвокатом заздалегідь визначеного результату, що прогнозується при укладенні договору, у клієнта виникає обов`язок сплатити додаткову грошову винагороду.
36. Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею, і така оплата у вигляді гонорару успіху здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правничої допомоги.
37. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 30.09.2025 у справі № 910/2461/24 звернув увагу, що ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" є розумність заявлених витрат, тобто обґрунтування розміру заявленої суми, а стягнення такої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату. Погоджений додатковий "гонорар успіху" є домовленістю клієнта і адвоката, а тому безумовно не підтверджує обсяг наданих послуг і виконаних робіт, як і не може свідчити про критерій реальності адвокатських витрат, щодо встановлення їхньої дійсності та необхідності саме в розмірі гонорару успіху зазначеного заявником.
38. Як встановлено судом апеляційної інстанції, у заяві щодо розподілу судових витрат Позивач не зазначив фактичний розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а просив стягнути витрати на правову допомогу у вигляді "гонорару успіху" у розмірі 5% від фактично стягнутої суми.
39. Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до п. 2.3 додатку № 1 до договору в редакції додаткової угоди від 23.12.2022 сторони домовились, що оплата послуг Виконавця здійснюється у формі оплати за послуги за погодинними базовими ставками та оплати гонорару успіху (Success fee).
40. Також судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до умов договору оплата гонорару успіху (Success fee) у разі вирішення спору на користь клієнта, розмір якого становить 5% (п`ять) відсотків від суми, що буде стягнута з Відповідача у справі, але не більше ніж буде стягнуто компенсації гонорару успіху, здійснюється з дотриманням гарантій з боку Виконавця на компенсацію витрат за базовими ставками в повному обсязі за правилами, встановленими процесуальним законодавством України.
41. Отже, укладеним між Позивачем та Адвокатським об`єднанням договором про надання правової допомоги передбачено, зокрема, "гонорар успіху" у твердому розмірі (5% від суми, що буде стягнута з Відповідача у справі), але не більше ніж буде стягнуто компенсації гонорару успіху.
42. З урахуванням вищенаведеного, дослідивши, зокрема, клопотання Відповідача щодо стягнення судових витрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про непокладення всієї заявленої суми витрат на правничу допомогу у вигляді гонорару успіху в розмірі 213 845,22 грн на Відповідача, а покладення правничої допомоги у вигляді гонорару успіху у розмірі 159 414,30 грн, що становить 5% від задоволеної суми судом першої інстанції, а саме від 3 188 286,09 грн.
43. Суд звертає увагу на те, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібні за змістом висновки наведено у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).
44. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) від 28.11.2002, щодо судових витрат зазначено, що за ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" від 25.03.1999 та "Єчюс проти Литви" від 31.07.2000).
45. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Так, у рішенні в справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
46. Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33, 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
47. Водночас частиною четвертою статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
48. Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу (постанови Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17, від 19.02.2019 у справі №917/1071/18).
49. Оцінка обґрунтованості та пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, а також підтвердженості таких витрат вирішується судом у кожному окремому випадку з огляду на обставини конкретної справи.
50. Разом із тим, суд апеляційної інстанції, визначаючи суму витрат на правничу допомогу у вигляді "гонорару успіху" у розмірі 5% від задоволеної суми позовних вимог, фактично обмежився математичним підходом, без оцінки співмірності такого розміру витрат із складністю справи, обсягом наданих послуг та критеріями розумності.
51. Частиною 5 статті 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
52. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
53. Як встановлено судом апеляційної інстанції, Відповідач скористався правом подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
54. Верховний Суд неодноразово виснував, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) із власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5- 7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
55. Суд на підставі частини четвертої статті 236 ГПК України враховує правові позиції Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та від 28.07.2022 у справі № 903/781/21, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) При цьому, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
56. З огляду на характер спірних правовідносин, відсутність підвищеної складності справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, а також з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності, Суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.
57. За таких обставин, розмір витрат на правничу допомогу у вигляді "гонорару успіху", що підлягає покладенню на Відповідача, підлягає зменшенню до 30 000,00 грн, як такого, що відповідає критеріям реальності, необхідності, розумності та співмірності у цій справі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
58. Згідно із статтею 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
59. Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги.
60. Постанову суду апеляційної інстанції слід змінити, виклавши її резолютивну частину в редакції цієї постанови, з урахуванням мотивів, наведених у цій постанові.
Керуючись статтями 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задовольнити частково.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 у справі № 910/10621/23 змінити, викласти абзац 3 її резолютивної частини у такій редакції:
"Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; код ЄДРПОУ 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГС-Трейдинг" (61057, м. Харків, Майдан Конституції, 21, офіс 6; код ЄДРПОУ 42853117) 30 000 (тридцять тисяч) грн правничої допомоги у вигляді гонорару успіху.". 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко 

І. Кондратова