П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 127/832/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гриневич В.С. 
Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В. 
03 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ватаманюка Р.В. 
суддів: Боровицького О. А.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області, молодшого лейтенанта поліції Шегди Максима Михайловича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся із позовом до Вінницького міського суду Вінницької області в якому просив: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6478111, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн., а провадження у справі закрити.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2026 позов задоволено частково.
Постанову серії ЕНА №6478111 від 07.01.2026, винесену інспектором Управління патрульної поліції у Вінницькій області молодшим лейтенантом поліції Шегдою Максимом Михайловичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. скасовано.
Справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Вінницькій області.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що 07.01.2026 інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області молодшим лейтенантом поліції Шегдою Максимом Михайловичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6478111, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 07.01.2026 о 13:42 год. в м. Вінниця, вул. Григорія Сковороди (Пушкіна), 6, керуючи транспортним засобом «SKODA KODIAQ» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив стоянку транспортного засобу що суттєво перешкоджає виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.10.д. Правил дорожнього руху.
Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 680 гривень.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР).
Відповідно до п. 1.1 ПДР останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до пункту 15.10 ПДР України 15.10. стоянка забороняється:
а) у місцях, де заборонена зупинка;
б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками);
в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м;
г) ближче 50 м від залізничних переїздів;
ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху;
д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів;
е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства;
є) на газонах.
Відповідно до частини третьої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до підпункту 9 частини першої статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 вказаного закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно матеріалів справи 07.01.2026 о 13:42 год. в м. Вінниця, вул. Григорія Сковороди (Пушкіна), 6, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «SKODA KODIAQ» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив стоянку транспортного засобу, що суттєво перешкоджає виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.10.д. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП.
На підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в постанові серії ЕНА №6478111, представником відповідачів надано суду компакт-диск з відеозаписом.
Наданим відеозаписом підтверджується, що позивач здійснив стоянку автомобіля марки ««SKODA KODIAQ» д.н.з. НОМЕР_1 у місці де транспортний засіб зробив неможливим рух інших транспортних засобі та пішоходів.
В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що ним здійснено тимчасову зупинку, а не стоянку, транспортного засобу поблизу житлового будинку, що знаходиться у місті Вінниці по вул. Григорія Сковороди будинок 6, яка зумовлена необхідністю розвантаження вантажу із транспортного засобу (бутильованої води) до житлового приміщення.
Проте суду відхиляє такі доводи апелянта оскільки відеозаписом підтверджується здійснення позивачем стоянки у забороненому місці. При цьому суд зазначає, що сама по собі мета зупинки не звільняє водія від обов`язку дотримання вимог Правил дорожнього руху щодо місця, способу та умов здійснення зупинки. 
Позивачем не враховано, що відповідно до пп. Й п. 15.9 ПДР зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Відеозаписом зафіксовано припаркований автомобіль «SKODA KODIAQ» д.н.з. НОМЕР_1 перед в`їздом у гараж.
При цьому суд не надає правової оцінки доводам позивача про те, що: «…невідома особа, що назвала себе ОСОБА_2 спустив шини автомобіля. Після чого ОСОБА_1 викликав патруль поліції по спецлінії “102”.», оскільки такі не впливають на правову кваліфікацію цього спору. 
Водночас матеріалами справи підтверджується, що позивачем залишив автомобіль у місці забороненому Правилами дорожнього руху для здійснення стоянки, чи як зазначає позивач – зупинки.
Крім того 27.02.2026 до суду надійшло клопотання позивача про долучення доказів, яким позивач надав суду копію постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6715458 від 24.02.2026 за повторне вчинення аналогічного правопорушення. 
Вказана обставина свідчить про те, що позивач повторно здійснив стоянку у забороненому місці, тобто умисно вчиняє порушення Правил дорожнього руху шляхом паркування перед вїздом/виїздом у гараж. 
Стосовно доводів скаржника про те, що транспортний засіб було зупинено неподалік від самовільно побудованого гаража, на підтвердження чого позивачем до суду було надано Інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.01.2026 за №461510264, суд зазначає, що факт паркування автомобіля ««SKODA KODIAQ» д.н.з. НОМЕР_1 перед в`їздом у гараж підтверджується наданим суду відеозаписом.
При цьому правомірність побудованого гаража не є предметом цього спору та не є підставою для невиконання вимог Правил дорожнього руху.
Щодо доводів скаржника про те, що автомобіль який було зупинено біля житлового будинку по вул. Григорія Сковороди будинок 6 в м. Вінниця, де він мешкає, жодним чином не завдавав шкоди законним власникам майна та/або суттєво не перешкоджав виїзду з прилеглої території, суд зазначає, що заборона зупинки та стоянки транспортних засобів перед в`їздом до гаража має імперативний характер і застосовується незалежно від того, кому належить відповідне майно. Правове значення має сам факт розміщення транспортного засобу у забороненому місці, а не статус власника гаража.
Дотримання встановлених правил не ставиться у залежність від суб`єктивної оцінки наслідків зупинки. Крім того, наявний у матеріалах справи відеозапис підтверджує, що транспортний засіб був розміщений безпосередньо перед брамою гаража, що об`єктивно створювало перешкоду для вїзду/виїзду, а відтак спростовує твердження апелянта про відсутність перешкоджання.
Доводи апелянта про те, що подальший рух транспортного засобу був унеможливлений у зв`язку зі спуском коліс Пушкарем Степаном Петровичем, суд відхиляє, оскільки зазначені обставини виникли вже після вчинення правопорушення та не впливають на правомірність притягнення до відповідальності за порушення правил зупинки і стоянки. Наявність чи відсутність можливості подальшого руху транспортного засобу внаслідок дій третіх осіб не спростовує встановленого факту його розміщення у забороненому місці та не звільняє особу від відповідальності за допущене порушення.
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта про відсутність на прилеглій території дорожніх знаків, що забороняють зупинку транспортних засобів, оскільки заборона зупинки та стоянки перед в`їздом до гаража встановлена безпосередньо Правилами дорожнього руху та не ставиться у залежність від наявності чи відсутності відповідного дорожнього знака.
Наявність чи відсутність у ОСОБА_2 чи будь – яких інших осіб документів щодо законного володіння та користування гаражем жодним чином не спростовує факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Суд відхиляє доводи апелянта про те, що ним було здійснено лише зупинку, а не стоянку транспортного засобу, оскільки незалежно від того, чи кваліфікується дія як “зупинка” чи “стоянка”, розміщення ТЗ безпосередньо в місці виїзду/в`їзду та/або так, що створює перешкоду руху, є порушенням вимог ПДР і утворює склад правопорушененя, відповідальність за яке встановлена ч.3 ст.122 КУпАП. Тобто вирішальним є сам факт розміщення транспортного засобу у забороненому місці, що підтверджується матеріалами справи.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем допущено порушення п. 15.10.д. Правил дорожнього руху.
Щодо дотримання відповідачем порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказане порушення суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно частини першої статті 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.
Отже, законодавством визначено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема, право на юридичну допомогу при розгляді справи.
Вказане право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, кореспондується з обов`язком посадової особи, яка розглядає справу, забезпечити реалізацію такого права.
Такий обов`язок посадової особи, зокрема, передбачено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України №1395 від 07.11.2015.
Так, відповідно до п. 4 Розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.
Пунктом 5 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, таке питання: чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Позивач, у спірному випадку, стверджує, що відповідачем не було надано можливості особі, що притягується до відповідальності реалізувати свої права, в тому числі право на юридичну допомогу.
Отже, положеннями КУпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.
Разом з цим, статтею 268 КУпАП встановлено вичерпний перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, заявляти клопотання та при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
За правилами статті 278 КпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
У наведених вище положеннях норм процесуального права визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Так, 18.02.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 524/9827/16-а, досліджував правомірність постанови поліцейського складеної на місті зупинки ТЗ без надання права водію скористатися правовою допомогою адвоката.
Верховний Суд проаналізувавши положення статей 280, 268, ст.271 КУпАП зазначив, що у наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.
З відеозапису наявного в матеріалах справи, вбачається, що поліцейський представився і назвав причину зупинки. Позивач вказав про бажання скористатися правовою допомогою.
В подальшому відеозаписом підтверджено, що інспектор патрульної поліції повідомив позивачу про його право скористатись правовою допомогою, та вказав, що позивач може в даний час користуватись правовою допомого, на що позивач зазначив, що фізично такої можливості немає, оскільки йому необхідно знайти адвоката, укласти договір, а тому просив розгляд справи відкласти, натомість працівником поліції було повідомлено, що доцільності у відкладені розгляду справи немає, оскільки він вже може закрити розгляд справи шляхом винесення оскаржуваної постанови, що і було вчинено останнім.
Вказаними діями інспектор патрульної поліції порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.
При цьому, інспектор не був позбавлений можливості відкласти розгляд справи на іншу дату та надати можливість позивачу скористатися правовою допомогою, про що неодноразово просив позивач.
За таких обставин, з урахуванням встановленого факту порушення процедури прийняття спірної постанови, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова серії ЕНА № 6478111 від 07.01.2026 є протиправною та підлягає скасуванню.
Положеннями частини третьої статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Оскільки матеріалами справи підтверджено факт допущення позивачем адміністративного правопорушення, однак при розгляді справи інспектором управління патрульної поліції порушено порядок розгляду справи, а саме порушено право особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для скасування постанови серії ЕНА №6478111 від 07.01.2026 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 гривень за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП та направлення справи на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Вінницькій області для прийняття рішення.
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України. 

Головуючий	 		Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Боровицький О. А.    Курко О. П.