УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/11133/25 Головуючий у 1-й інст. Петровська М. В. 
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М., 
суддів: Павицької Т.М., Талько О.Б.,
за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №296/11133/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест»
на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2025 року, яка постановлена під головуванням судді Петровської М.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просить застосувати наслідки недійсності договору про надання споживчого кредиту від 18 червня 2007 року №11171445000, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК Гефест» 25 000 доларів США.
Позов обґрунтований тим, що 18 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту №11171445000, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 200 000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 18 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір іпотеки №57171 (нерухомого майна), за умовами якого останній передав у іпотеку будинок площею 176 кв.м та земельну ділянку площею 0,0500 га, на якій розташований цей будинок, за адресою: АДРЕСА_1 . За період користування кредитом ОСОБА_1 двічі звертався до первісного кредитора з заявами про зміну дати погашення платежів та надання відстрочення зі сплати кредиту, за наслідками розгляду яких укладені додаткові угоди №1 та №2. Також до договору іпотеки укладений договір про внесення змін №1. Між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» 08 грудня 2011 року укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АКІБ «УкрСиббанк» продав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 18 червня 2007 року №11171445000, що укладений з відповідачем. За період видачі кредиту (18 червня 2007 року) до моменту його відступлення ПАТ «Дельта Банк», відповідач погасив кредит (тіло) в сумі 17 312,71 доларів США, залишок заборгованість за кредитом (тілом) склав 182 687,29 дол.США. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2016 року в справі №296/138/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» визнано недійсним договір про надання споживчого кредиту від 18 червня 2007 року №11171445000 із додатковими угодами до нього та договір іпотеки №57171 (нерухомого майна) від 18 червня 2007 року. В справі №296/138/14-ц судом встановлено, що «між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 18 червня 2007 року був укладений кредитний договір №11171445000 (відповідно до додаткового договору реєстраційний номер було змінено на №11171445001), згідно якого банк надав останньому кредитні кошти у розмірі 200 000 доларів США із розрахунку 13,2% річних.». Отже, така обставина, як одержання відповідачем ОСОБА_1 кредиту в сумі 200 000 доларів США, підтверджена преюдиційним рішенням суду. Між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «ФК Гефест» 07 травня 2019 року укладений договір №1365/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого ТзОВ «ФК Гефест» набув у власність майнові права, які виникли або можуть виникнути у майбутньому та ті, які включають право набути у власність гроші та/або майно на підставах, наведених у додатку №1 до цього договору або отримати грошові кошти/відшкодування за наслідками недійсності/нікчемності укладених договорів тощо. Згідно з додатком №1 до договору №1365/К купівлі-продажу майнових прав від 07 травня 2019 року, розмір заборгованості відповідача за договором про надання споживчого кредиту від 18 червня 2007 року №11171445000 склав 12 088 204,97 гривень, що у доларовому еквіваленті (валюта кредиту) за курсом НБУ на дату укладення договору купівлі-продажу склало 456 228,92 дол.США, з яких: тіло кредиту - 4 840 467,82 грн, доларовий еквівалент – 182 687,29 дол.США; проценти - 7 247 737,15 грн, доларовий еквівалент – 273 541,63 дол.США. Оскільки за недійсним договором поверненню підлягає все отримане за ним, то саме кошти в сумі 182 687,29 дол.США (тіло кредиту) підлягають поверненню відповідачем на користь позивача. Позивач у цьому позові стягує частину неповернутих за недійсним кредитним договором коштів у сумі 25 000 доларів США. Одночасно із цим, позивач у позовній заяві повідомив, що в Корольовському районному суді м.Житомира перебуває справа №296/11786/24, у якій заявлена до стягнення сума 25 000 дол.США. З урахуванням того, що сума, яка стягується у справі №296/11786/24 (25 000 дол.США) та сума 25 000 дол.США, разом складають 50 000 дол.США, залишок неповернутої відповідачем суми тіла кредиту складає 132 687,29 дол.США (182 687,29 – 25 000 – 25 000). Отже, як зазначено вище та підтверджено належними доказами, АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, надав відповідачу кредит у сумі 200 000 доларів США, а відповідач повернув частину тіла кредиту, залишок за яким склав 182 687,29 доларів США, а тому в наслідок визнання кредитного договору недійсним наявні правові підстави стягнути з відповідача отриманий та неповернутий залишок за тілом кредиту в розмірі 182 687,29 доларів США.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 17 жовтня 2025 року у відкритті провадження у справі – відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач ТзОВ «ФК Гефест» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі та подальшого розгляду позову ТзОВ «ФК Гефест» по суті.
Апеляційна скарга аргументована тим, що предмет позову в справах не є ідентичним. Позов у справі №296/11786/24 стосується стягнення частини заборгованості за тілом кредиту в сумі 25 000 доларів США, яка є частиною загального боргу за недійсним кредитним договором від 18 червня 2007 року №11171445000. У цій справі №296/11133/25 позов заявлено про стягнення ще однієї частини тіла кредиту - неповернутих коштів у тому ж розмірі 25 000 доларів США, що чітко вказано у тексті позовної заяви. Згідно з додатком №1 до договору №1365/К купівлі-продажу майнових прав від 07 травня 2019 року, розмір заборгованості відповідача за недійсним кредитним договором становив 182 687,29 доларів США, що є еквівалентом 4 840 467,82 грн основного боргу (тіла кредиту). Саме ця сума є загальним розміром неповернених коштів, які підлягають стягненню у межах кількох позовів, залежно від частин, що заявляються позивачем до стягнення. У справі №296/11786/24 заявлено до стягнення першу частину суми тіла кредиту, а у справі №296/11133/25 – другу частину боргу (тіла кредиту), і обидві вимоги є самостійними, оскільки кожна з них стосується окремої частини зобов`язання, що виникло з одного правовідношення, але не охоплює його повністю. Такий поділ вимог не суперечить процесуальному законодавству, адже жодна норма не забороняє звернення з кількома позовами у межах одного зобов`язання, якщо позивач заявляє їх частинами, а розгляд кожного позову не перешкоджає вирішенню іншого. Позов у справі №296/11133/25 містить уточнення про часткове стягнення коштів у межах загальної реституційної суми, а не повне дублювання попереднього позову. Відповідно, позови мають різні об`єкти правової вимоги — кожен стосується окремої частини неповернутої суми тіла кредиту, а тому тотожність спорів відсутня.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник позивача ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала та просить її задовольнити, ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Так, судова повістка повернута Укрпоштою з проставленням у поштовому повідомленні відмітки про відсутність відповідача ОСОБА_1 за вказаною адресою (а.с.70). За положеннями частини восьмої ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження в справі з посиланням на положення п.3 частини першої ст.186 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що в провадженні Корольовського районного суду м.Житомира перебуває справа №296/11786/24 зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і в справі №296/11133/25.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції з таких мотивів.

Позов – це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) є його предмет і підстава.

Відповідно до п.3 частини першої ст.186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо в провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Тобто, для відмови у відкритті провадження у справі з вказаної підстави має бути в провадженні суду справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У відповідності до вимог частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі №761/7978/15-ц зазначено, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. 

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша ст.48 ЦПК України).

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами – суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.

Фактична підстава позову – це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача.

Правова підстава позову – це посилання у позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 26 квітня 2016 року в справі №296/138/14-ц, яке набрало законної сили 01 липня 2021 року, позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про захист порушеного права споживача та визнання недійсними кредитних договорів, договорів поруки та іпотеки – задоволений. Визнано недійсними: договір про надання споживчого кредиту №11171445000, укладений 18 червня 2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» та додаткову угоду №1 від 06 лютого 2009 року і додаткову угоду №2 від 18 березня 2009 року; договір поруки №121835 від 18 червня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 ; договір іпотеки №57171 (нерухомого майна), укладений 18 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , виключивши з реєстру іпотек і заборон будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0500 га; договір про надання споживчого кредиту №11366180000, укладений 27 червня 2008 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» та додаткову угоду №1 від 09 лютого 2009 року і додаткову угоду №2 від 09 лютого 2009 року; договір поруки №11366180000/п2, укладений 27 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 ; договір іпотеки (нерухомого майна), укладений 27 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , виключивши з реєстру іпотек і заборон будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 1095 кв.м.

Правові наслідки недійсності правочину полягають у тому, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Так, у провадженні Корольовського районного суду м.Житомира знаходиться цивільна справа №296/11786/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на суму 25 000 доларів США, яка є лише частиною загального боргу від тіла кредиту за недійсним кредитним договором від 18 червня 2007 року №11171445000. У цій же справі №296/11133/25 позов заявлений про стягнення іншої частини неповернутого тіла кредиту в розмірі 25 000 доларів США.

Із позовної заяви слідує, що згідно з додатком №1 до договору №1365/К купівлі-продажу майнових прав від 07 травня 2019 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТзоВ «ФК Гефест», загальний розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту за недійсним кредитним договором становить 182 687,29 доларів США, що є еквівалентом 4 840 467,82 грн. У справі №296/11786/24 заявлено до стягнення першу частину суми неповернутого тіла кредиту, а у справі №296/11133/25 – другу частину неповернутого тіла кредиту, і обидві вимоги є самостійними, оскільки кожна з них стосується окремої частини зобов`язання, що виникло з одного правовідношення.

Вказаний вище поділ вимог не суперечить процесуальному законодавству, адже жодна норма не забороняє звернення з кількома позовами у межах одного зобов`язання, якщо позивач заявляє їх частинами, а розгляд кожного позову не перешкоджає вирішенню іншого. 

Колегія суддів звертає увагу на те, що в позовній заяві у справі №296/11133/25 зазначено, що позов стосується часткового стягнення коштів у межах загальної суми за реституцією, а не дублювання попереднього позову.

Із викладеного вище вбачається, позови мають різний предмет правової вимоги — кожен стосується окремої частини неповернутої суми тіла кредиту, а тому предмет позовів у справах не є тотожним, як помилково вважав суд першої інстанції.

Підсумовуючи викладене вище, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у відкритті провадження в справі, пославшись на положень п.3 частини першої ст.186 ЦПК України.

Відповідно до приписів ст.379 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до Корольовського районного суду м.Житомира для продовження розгляду, оскільки порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає у доступі до правосуддя.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест» задовольнити.
Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: