Справа № 369/61/26
Провадження № 2/369/58/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2026           м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: 
головуючого судді     Мартиненко В. С., 
за участі секретаря судового засідання  Алілуйко Н.О.,
представника позивача     ОСОБА_1 ,
представник відповідача    ОСОБА_2 
розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за договором позики,
В С Т А Н О В И В:
До Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаним позовом звернувся ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача основну суму заборгованості за договором позики в розмірі 36 000 доларів США у валюті - доларах США, 1478 доларів 30 центів США – три відсотки річних від простроченої суми за період прострочення з 11.08.2024 по 23.12.2025.
В обґрунтування вимог заяви позивач посилався на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір позики від 05 серпня 2021 року, на підставі якого позивач надав в борг відповідачу кошти в розмірі 36000 дол. США на строк до 10.08.2024. Проте у визначений в договорі строк відповідач кошти не повернув, чим порушив умови договору позики.
Представник позивача в підготовчому засіданні вимоги позовної заяви підтримав. 
В підготовчому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав, про що була складена письмова заява. 
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.  Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
На виконання вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом була перевірена наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням відповідачем позову.
Судом встановлено, що 05 серпня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав в борг від ОСОБА_3 суму коштів в розмірі 36 000 доларів США, які позичальник зобов`язався повернути до 10.08.2024, про що ОСОБА_4 склав розписку, оригінал якої долучено до матеріалів справи.
Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. ч. 1 – 3 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.  Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.  Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.  
Згідно з ч. ч. 1 -2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.  Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 1048 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.  На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.  Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Аналізуючи вказані норми права Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 500/5194/16 виснувала таке.
«У цій справі спір виник саме у зв`язку з невиконанням відповідачем у добровільному порядку договірного зобов`язання, в зв`язку з чим спір підлягає вирішенню судом. На момент розгляду справи судом платіж на виконання умов договору відповідач не здійснив.
Стягнення заборгованості за договором у судовому рішенні підтверджує наявність між сторонами невиконаного зобов`язання та обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора в межах процедури виконання судового рішення (виконавчого провадження).
Тому, формулюючи висновок щодо застосування частини другої статті 533 ЦК України у спірних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду констатує, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення.
Водночас при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом Національного банку України на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним / приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу в ході виконання судового рішення» (п.п 58-64).
Оскільки судом встановлено факт укладення договору позики між сторонами та представником відповідача було подано заяву про визнання позову і судом не встановленні обмеження повноважень представника відповідача для вчинення вказаної процесуальної дії, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 05.08.2021 у сумі, еквівалентній 36000 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом .
Оскільки розрахунок поданий позивачем не було спростовано відповідачем, та зважаючи на визнання позову відповідачем, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути три проценти річних від простроченої суми за період з 11.08.2024 по 23.12.2025 у розмірі 1478,30 дол. США.
При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 12112 грн 00 коп, що підтверджується відповідною квитанцією.
Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. 
Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд дійшов висновку про необхідність повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 6056 грн.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору у розмірі 6056 грн 00 коп, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача інші 50 відсотків судового збору, що дорівнює 6056 грн 00 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 244, ч. 5 ст. 268 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 141, 142, 259, 264-265, 273, 354 ЦПК України,
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 05.08.2021 у сумі, еквівалентній 36 000 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання, та три проценти річних від простроченої суми за період з 11.08.2024 по 23.12.2025 у сумі, еквівалентній 1478,30 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання.
Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області повернути позивачу ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 6056 гривень 00 копійок, сплачений ним відповідно до квитанції від 26.12.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» на розрахунковий рахунок UA238999980313161206000010790, отримувач платежу – ГУК у Києв.обл/ Вишнева міс./22030101.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 6056 гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Позивач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя     Мартиненко В.С.