Справа № 308/3048/26

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №120260711700000619 від 24.01.2026 року, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Худльово, Ужгородського району Закарпатської обл., який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду від 19.12.2025 за ч.2 ст.125 КК України, 
за обвинуваченням у кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України,
В С Т А Н О В И В:
У не встановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше ніж 20:40 год. 23.01.2026 ОСОБА_4 , незаконно отримав у своє розпорядження кастет, який згідно висновку експерта, відноситься до категорії холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом із застосуванням промислового обладнання.
У подальшому 23.01.2026, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання - незаконно, усвідомлюючи, що діє без передбаченого законом дозволу, всупереч вимог
Інструкції Міністерства внутрішніх справ України №622 «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництво для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також до боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» від 21.08.1998, помістив даний кастет у ліву кишеню належної йому куртки, та незаконно носив з метою самозахисту.
У подальшому, 23.01.2026 близько 20:40 год. працівниками сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, в с.Чертіж, Ужгородського р-ну, на вул.Центральній, був зупинений громадянин ОСОБА_4 і при проведенні поверхневої перевірки останнього було виявлено вищевказаний кастет.
Після чого, у період часу з 21:00 по 21:30 год. 23.01.2026, в ході огляду місця події, даний кастет, який відноситься до категорії холодної зброї ударно-дробильної дії, було вилучено.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, тобто носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
При виконанні судом вимог ст.348 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що йому зрозуміла суть обвинувачення, щиро розкаюється у вчиненому, та що він визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.263 КК України та бажає давати показання. Обвинувачений зазначив, що з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, повністю згідний, окрім того щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати.
У судовому засіданні прокурор просив провести розгляд справи у спрощеному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних про його особу.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав прокурора та не заперечував щодо розгляду справи у спрощеному порядку.
Оскільки прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечували щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч.2 ст.349 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд оцінює, що показання обвинуваченого в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності його вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 Кримінального кодексу України, у суду не має.
Суд, обмежившись допитом обвинуваченого, його визнанням вини у вчиненому, та дослідженими письмовими документами, приходить до висновку, що дії останнього органом досудового розслідування за ч.2 ст.263 КК України кваліфіковано правильно, та вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а саме, носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, є доведеною.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але й переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання відповідати скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, особливості й обставини вчинення такого: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, дані про особу винного.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є: щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України відсутні.
Вирішуючи питання про призначення виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення обвинуваченого до вчиненого, вину свою визнав, в скоєному розкаявся, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, але враховуючи наявність обставин пом`якшуючих покарання - щире каяття, особу обвинуваченого, наявність у обвинуваченого психічного захворювання у формі шизоафективного розладу, змішаного варіанту в стані нестійкої ремісії, згідно з висновком експерта, перебування на обліку у лікаря психіатра, суд вважає можливим його перевиховання і виправлення шляхом накладення на нього штрафу за ч.2 ст.263 КК України у вигляді штрафу.
Разом із тим, відповідно до положень ч.4 ст.53 КК України, з урахуванням майнового стану особи, суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
Враховуючи майновий стан обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вбачає наявність об`єктивних факторів, які можуть ускладнити виконання судового рішення, тому вважає можливим розстрочити сплату штрафу на десять місяців рівними частинами по 1 700 грн щомісяця.
Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави витрати на залучення експертів.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розміні однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч грн).
Розстрочити ОСОБА_4 сплату штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень рівними частинами на строк десять місяців, встановивши суму виплати штрафу в розмірі 1 700 (однієї тисячі семисот) гривень щомісячно в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому даний вирок набере законної сили.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами він зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу він має повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. Згідно з ч.4 ст.26 КВК України, у разі несплати ним чергового платежу штрафу, призначеного як основне покарання, з розстрочкою його виплати, суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по кримінальному провадженню за проведення судової експертизи холодної зброї №СЕ-19/107-26/753-ХЗ від 28.01.2026 року в розмірі 1782,80 грн. (одна тисяча сімсот вісімдесят дві грн. 80 коп.).
Речові докази, а саме: 
-предмет схожий на кастет, який упаковано до спец. пакету НПУ ICR132522 - знищити.
-диск «DVD-R» на якому наявні відеозаписи з нагрудних камер відеоспостереження (боді-камер) інспектора з СРПП ОСОБА_6 та старшого інспектора СРПП ОСОБА_7 за 23.01.2026 року, на яких зафіксовано безпосередньо подію, яка мала місце, який отримано на виконання запиту №15980-2026 від 28.01.2026 року та упаковано до паперового конверту – залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області          ОСОБА_1