П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 490/10865/24	

Перша інстанція: суддя Чулуп О.С.,
повний текст судового рішення
складено 13.01.2026, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Голуб В.А.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2026 року у справі № 490/10865/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державного архітектурно-будівельної контролю Миколаївської міської ради № 02 від 19.11.2024 у справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2026 року суд відмовив у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу. В обґрунтування незгоди з рішенням суду апелянт вказав, що суд першої інстанції помилково застосував приписи ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), пославшись на обставини, встановлені у справі № 400/11486/24, адже надаючи оцінку наданому відповідачем висновку експерта № 125-163 від 17 липня 2024 року суд не звернув уваги, що вказаний висновок не стосується предмету цього спору, оскільки був складений судовим експертом відносно об`єкта будівництва за іншою адресою ( АДРЕСА_1 ), відмінної від адреси, зазначеної у приписі ( АДРЕСА_2 ). На думку апелянта, суд дійшов помилкового висновку про можливість застосування ч. 6 ст. 78 КАС України, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить суд скасувати рішення Центрального районного суду м. Миколаєва та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 .
Представником Управління Державного архітектурно-будівельної контролю Миколаївської міської ради до суду надано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а викладені в ній доводи безпідставними. Так, відповідач вказує, що в рамках розгляду адміністративної справи № 400/11486/24 було підтверджено правомірність встановлення в діях позивача порушення містобудівного законодавства та законність припису № 6/1 від 08.11.2024. З огляду на вказане, спірна постанова про притягнення ОСОБА_1 є правомірною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Враховуючи положення статті 311 КАС України, вжиття судом заходів повідомлення сторін про відкриття апеляційного провадження, за відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що та не заперечується матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .
Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради була проведена позапланова перевірка щодо дотримання вимог містобудівного законодавства, будівельних норм, стандартів і правил на об`єктів будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якої було складено акт № 6/2024 від 08.11.2024. 
Так, відповідно до висновків акту, в ході позапланової перевірки встановлено, що на об`єкті за адресою: АДРЕСА_2 виконуються наступні будівельні роботи: розпочате влаштування стін/перегородок в приміщенні 1-1 невизначеного призначення із газобетонних блоків з метою покращення його експлуатаційних показників орієнтовними розмірами: шириною – 4,3 м, довжиною – 4,5 м та висотою – 2,05 м на орієнтовній площі 19,34 кв.м. Факт виконання вказаних будівельних робіт був підтверджений особисто замовником будівництва ОСОБА_1 під час надання ним пояснень 04.11.2024, що підтверджується матеріалами відеофіксації. Згідно з актом встановлено, що у розумінні ДБН А.2.2-3-2014 «Склад зміст проектної документації на будівництво» будівельні роботи, здійснювані на об`єкті за адресою: АДРЕСА_2 відносяться до категорії «капітальний ремонт».
Поряд з цим, за результатами проведеної перевірки контролюючим органом винесено припис № 6 від 08.11.2024 з вимогою негайно зупинити виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_2 до розроблення та належного затвердження проектної документації та до 15.11.2024 повідомити Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про виконання припису.
Крім того, припис Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради № 6/1 від 08.11.2024 містить вимогу усунути встановлене порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_2 шляхом розроблення та належним чином затвердження проектної документації на об`єкт будівництва за вказаною адресою терміном до 08.12.2024.
У зв`язку із виявленими порушеннями, а саме виконанням ОСОБА_1 будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 без розробленої та належним чином затвердженої проектної документації на будівництво об`єкту, начальником Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради Туовою Оленою Юріївною було винесено постанову № 02 від 19.11.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено штраф в розмірі 1 700 грн. 
В свою чергу, у спірній постанові зазначено, що виконання будівельних робіт без розробленої та належним чином затвердженої проектної документації є порушенням статей 7, 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єкту, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 № 45, а також пункту 6.2 ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва».
Колегія суддів звертає увагу, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року по справі № 400/11486/24, яке було залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування припису № 6/1 від 08.11.2024 було відмовлено.
Вважаючи постанову відповідача по справі про адміністративне правопорушення № 02 від 19.11.2024 протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що в рамках розгляду адміністративної справи № 400/11486/24 було встановлено, що ОСОБА_1 здійснює саме капітальний ремонт без належно затвердженої проектної документації. З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд. В той же час, суд першої інстанції звернув увагу, що позивачем не було надано жодних доказів, які би спростували факт здійснення ним реконструкції та дотримання положень чинного законодавства України під час виконання будівельних робіт, а також того, що він мав проект об`єкту будівництва та дозвіл на виконання будівельних робіт.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст. 96 КУпАП порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Абзацом другим частини другої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 3 примітки до Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 406, виконання будівельних робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту повинно здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та відповідно до розробленої та затвердженої в установленому законодавством порядку проектної документації.
Відтак проведення капітального ремонту повинно здійснюватися відповідно до розробленої та затвердженої в установленому законодавством порядку проектної документації.
Відповідно до пункту 3.2.6 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» (в редакції зміни № 1) капітальний ремонт - це сукупність робіт на об`єкті, прийнятому в експлуатацію, без зміни його геометричних розмірів та функціонального призначення, що передбачають втручання у несучі та/або огороджувальні конструкції, а також інженерні системи загального користування у зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшенням його експлуатаційних показників, а також благоустрій території. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єктів в цілому або його частин (за умови їх автономності).
Пунктом 3.7 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» (в редакції зміни № 2) визначено, що капітальний ремонт - це сукупність робіт на об`єкті, прийнятому в експлуатацію, без зміни його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, що передбачають: втручання у несучі та/або огороджувальні конструкції, у інженерні системи загального користування у зв`язку з їх фізичною зношеністю, руйнуванням та/або з метою покращення їх експлуатаційних показників (за необхідності), у тому числі з метою термомодернізації; дооснащення, заміну виробничого устатковання та технічного обладнання, що є стаціонарно змонтованим та призначеним для застосування протягом тривалого часу у будівлях та спорудах (за умови зміни навантажень на існуючі несучі та/або огороджувальні конструкції та/або схем їх прикладання); благоустрій території, у тому числі щодо забезпечення доступності для маломобільних груп населення.
В свою чергу, огороджувальні конструкції представляють собою будівельні конструкції, призначені для ізоляції внутрішніх об`ємів у будівлях і спорудах від зовнішнього середовища або між собою, зокрема до них віднесені стіни чи перегородки.
Разом з тим, поточний ремонт - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Якщо будівля в цілому не підлягає капітальному ремонту, комплекс робіт поточного ремонту може враховувати окремі роботи, які класифікуються як такі, що належать до капітального ремонту (крім робіт, які передбачають заміну та модернізацію конструктивних елементів будівлі). Поточний ремонт повинен проводитись із періодичністю, що забезпечує ефективну експлуатацію будівлі або об`єкта з моменту постановки на черговий капітальний ремонт (реконструкцію).
Колегія суддів зазначає, що в рамках розгляду адміністративної справи № 400/11486/24 судом встановлено, що позивачем фактично вживались дії із облаштування у підвальному приміщенні за адресою: м. Миколаїв, вул. Макарова адмірала, 60Г/5 огороджувальних конструкцій із газобетонних блоків, тобто фактично модернізацію конструктивних елементів будівлі, що прямо відповідає визначенню капітального ремонту.
Рішення суду по адміністративній справі № 400/11486/24 від 09.04.2025 набрало законної сили відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2025.
Частиною 4 ст. 78 КАС України визначено, що ??обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Колегія суддів звертає увагу, що преюдиційні факти – це факти, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
Так, преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі.
В свою чергу у справі № 490/10865/24, що розглядається судом, та справі № 400/11486/24 повністю збігаються всі три необхідні умови, а тому на підставі ч. 4 ст. 78 КАС України колегія суддів вважає, що факт здійснення позивачем капітального ремонту без відповідних документів не потребує доказуванню.
В свою чергу, посилання апелянта на те, що при здійсненні оцінки наданому відповідачем висновку експерта № 125-163 від 17 липня 2024 року суд не звернув уваги, що вказаний висновок не стосується предмету цього спору, суд вважає необґрунтованим, адже висновки суду у справі № 400/11486/24 гуртувались не на вказаному висновку, а на наявних у матеріалах справи фото та відеоматеріалах проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю).
Отже, відповідачем правомірно прийнято спірну постанову по справі про адміністративне правопорушення № 02 від 19.11.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 96 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 1 700 грн. 
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Частиною третьою статті 272 КАС України передбачено, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених, зокрема, статтею 286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382 КАС України апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2026 року у справі № 490/10865/24, - залишити без задоволення.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2026 року у справі № 490/10865/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови, - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач 		В.А. Голуб	
Судді	  	Ю.В. Осіпов   В.О. Скрипченко