КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 487/4112/25
Провадження № 2/488/605/26
РІШЕННЯ
Іменем України

15.04.2026 року          м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Щеглової Я.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

На підставі ухвали судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.06.2025 до Корабельного районного суду м. Миколаєва за підсудністю надійшла цивільна справа № 487/4112/25 за вказаним вище позовом. 
Позивач ТОВ «Споживчий центр», через підсистему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором (оферти) № 20.09.2024-100001855 від 20.09.2024 у розмірі 21 850 грн. та витрати з оплати судового збору.
В обґрунтування позову зазначав, що 20.09.2024 між ТОВ «Споживчий центр», кредитодавцем, та ОСОБА_1 , позичальником, укладено кредитний договір (оферти) № 20.09.2024-100001855.
За умовами цього договору позичальнику надано кредит у розмірі 9500 грн. строком на 124 дні, на засадах строковості, поворотності та платності. 
Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти, відповідно до умов договору, на картковий рахунок, вказаний відповідачем.
Відповідач свої зобов`язання перед кредитодавцем не виконала, кошти у повному обсязі після сплину строку кредитування, встановленого умовами договору, не повернула і станом на 21.01.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за договором складає 21 850 грн. (9500 грн. заборгованості за кредитом, 5890 грн. – за процентами, 4750 грн. – неустойка, 1710 грн. – додаткова комісія).
Посилаючись на викладене, позивач просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, задовольнити позов у повному обсязі та розподілити судові витрати у справі.
Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.07.2025 відкрито провадження у справі.
12.08.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_1 заперечувала проти заявлених вимог в частині нарахованих відсотків, неустойки та додаткової комісії, та вказала, що погоджується з тілом кредиту, також повідомила про здійснення оплати в розмірі 3800 грн., яку просить врахувати як погашення тіла кредиту.
19.08.2025 представник позивача, через підсистему «Електронний суд», подав відповідь на відзив, в якому із запереченнями відповідача не погодився та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, зважаючи на наявність клопотання позивача щодо розгляду справи у судовому засіданні за його відсутності та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.
Вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.
20.09.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , шляхом обміну електронними повідомленнями, укладено договір про надання кредиту № 20.09.2024-100001855.
Договір укладено за допомогою веб-сайту https://sgroshi.com.ua/ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Споживчий центр», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.
Згідно з умовами кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, безготівковим шляхом в сумі 9500 грн. зі строком кредитування 124 дні, дата виплати кредиту 21.01.2025. Дата надання кредиту, сума кредиту, тип кредиту, строк кредиту, дата повернення (виплати) кредиту, проценти за користування кредитом, графік платежів встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною договору (підпункти 3.3.1, 3.3.7).
Відповідно до заявки та підтвердження укладення кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит на наступних умовах: процентна ставка «Стандарт» фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших двох чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів; процентна ставка «Економ» фіксована незмінна у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражена у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Денна процентна ставка та її розрахунок: 0,97% (денна процентна ставка) = (11 400/9500)/124х100%.
Також у заявці передбачена подвійна комісія, у п. 8 – пов`язана з наданням кредиту у розмірі 9% від суми кредиту, дорівнює 855 грн., а також у п. 9 – за обслуговування кредитної заборгованості, також у розмірі 855 грн. Порядок сплати комісії визначений у графіку платежів.
Відповідно до п. 9.1. договору (оферти), у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно з п. 7.6. кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
Неустойка 95,00 грн., нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 365% річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). 
Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора.
З огляду на зміст договору та додатків до нього, між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем, відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, досягнута згода щодо всіх істотних умов договору, оформленого в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом (одноразовим ідентифікатором), тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Отже, відповідач уклала з ТОВ «Споживчий центр» електронний договір та підписала його у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Крім того, згідно з пунктом 4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача.
Пунктом 4.3 розділу 4 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) передбачено, що днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора.
Так, заявка споживача ОСОБА_1 від 18.04.2025 та відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) містять реквізити належного позичальнику електронного засобу для перерахування коштів позичальнику за цим договором.
Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 11.06.2025, на підставі договору на переказ коштів ФК № 342 від 02.10.2012 між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «УПР», було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта, а саме: 20.09.2024 о 17:54:46 год. на суму 9500,00 грн., номер картки – 4441-1111-5430-7528, транзакції в системі iPay.ua – 515504751, призначення платежу: видача за договором кредиту № 20.09.2024-100001855, що відповідає часу підписання електронним підписом пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та укладення кредитного договору.
Відповідач не заперечує факт укладення договору з позивачем та отримання нею кредитних коштів в сумі 9500 грн. Заперечує проти позову в частині нарахованих процентів, неустойки та комісії. Вважає, що позивач безпідставно не врахував сплачені нею на погашення кредиту 3800 грн. 20.10.2024. Цей платіж дійсно, як стверджує відповідач, не є підставою підтвердження обґрунтованості розміру всіх заявлених до стягнення сум. Однак, враховуючи зміст позовної заяви, розрахунок заборгованості та графік платежів, підписаний відповідачем, позивач врахував цей платіж при зверненні з позовом до неї.
З огляду на графік платежів, ОСОБА_1 на погашення кредитної заборгованості мала сплатити 20 900 грн., з яких 9500 грн. основного кредиту, 8835 грн. процентів та 2565 грн. комісії.
Згідно з наданою позивачем довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 20.09.2024-100001855 від 20.09.2024 відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконує, відсотки за користуванням кредитом не сплачує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову заборгованість відповідача складає 21 850 грн. та складається з основного боргу по кредиту в розмірі 9500 грн., заборгованості по процентам в розмірі 5890 грн. (проценти нараховані за період з 20.09.2024 до 21.01.2025), заборгованості за додатковою комісією в розмірі 1710 грн. та неустойки в розмірі 4750 грн.
Оскільки позивачем надано кредит, а відповідач не виконує умов щодо його повернення, суд дійшов висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
У частині 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Приписами ст. ст. 549, 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України.
За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Судом враховано, що частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства визнано справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ЦПК України).
Як визначено у ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування заборгованості суд зазначає, що відповідачу 20.09.2024 було надано кредит в загальному розмірі 9500 грн. строком до 21.01.2025, з денною процентною ставкою за споживчим кредитом за кожен день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0,97% (денна процентна ставка) = (11 400/9500)/124х100%).
Згідно з п.11 кредитного договору проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.
Відповідно до розділу 4 пропозиції про укладання кредитного договору, сторони погодили умови надання та повернення кредиту, де пунктом 4.4. передбачено, що проценти нараховуються з дня надання позичальнику кредиту включно до дати його фактичного повернення. Проценти за користування нараховуються та обліковуються кредитодавцем щоденно. Позичальник в будь-який час повністю або частково достроково повернути кредит. У разі дострокового повернення кредиту позичальник у день цього повернення сплачує кредитодавцю проценти фактичного користування кредитом (включаючи безпосередньо день надання кредиту). Зокрема, при цьому достроково сплачений платіж с суми кредиту у складі цього раніше сплаченого чергового платежу зараховується у день його фактичної сплати, а достроково сплачені проценти та комісію у складі цього раніше сплаченого чергового платежу позичальник доручає кредитодавцю зарахувати в рахунок зобов`язань зі сплати процентів та комісії в дату платежу, вказану у графіку платежів, а за наявності залишку коштів в дострокове повернення кредиту. 
Для обчислення заборгованості за весь період користування кредитом з 20.09.2024 до 21.01.2025, з урахуванням денної процентної ставки 0,97%, тобто з загальної суми кредиту в розмірі 9500 грн., що у щоденному розмірі становить 92,15 грн., відповідач 20.10.2024 внесла платіж в розмірі 3800 грн., які були сплачені в рахунок погашення процентів в розмірі 2945 грн. та 855 грн. комісії за надання кредиту.
Отже, заборгованість відповідача по кредиту становить 9500 грн. основного боргу, 5890 грн. – за процентами, та 1710 грн. за комісією (за обслуговування кредиту).
У постанові Верховного Суду від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 роз`яснено, що при вирішенні цієї категорії справ суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
З урахуванням того, що вказаний договір в судовому порядку відповідачем не оспорювався, інших доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору стороною відповідача не надано, як і не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості в загальному розмірі 17 100 грн., що складається із основної заборгованості по кредиту в розмірі 9500 грн., заборгованості по процентам в розмірі 5890 грн., комісії (за обслуговування) у розмірі 1710 грн., у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.
Щодо стягнення неустойки, яку позивач просить стягнути в розмірі 4750 грн., враховуючі заперечення відповідача щодо її нарахування, суд дійшов таких висновків.
Пунктом 18 Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 (справа № 183/7850/22, провадження № 61-14740св23) висловив правову позицію щодо тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у якій вказав, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/202 введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб. Надалі строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та триває до цього часу.
Отже, в силу дії вказаної вище прямої норми, ТОВ «Споживчий центр» зобов`язано було списати боржнику заборгованість за неустойкою в сумі 4750 грн., адже вона нарахована за кредитним договором укладеним після 24 лютого 2022 року, тобто у період дії воєнного стану, що нині триває. Однак позивач списання неустойки не здійснив, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, що включає неустойку, про що також наголошував відповідач у відзиві на позов. 
Вказане суперечить вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення неустойки є такими, що не підлягають задоволенню. В цій частині в задоволені позову суд вважає за необхідне відмовити.
Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів законності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 17 100 грн., що складається із основної заборгованості по кредиту в розмірі 9500 грн., заборгованості за процентами в розмірі 5890 грн. та комісії (за обслуговування кредиту) в розмірі 1710 грн. В іншій частині позову належить відмовити.
З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1895,79 грн. (17 100*2422,40/21 850).
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 258, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, код ЄДРПОУ: 37356833) станом на 21.01.2025 заборгованість за кредитним договором № 20.09.2024-100001855 від 20.09.2024 у розмірі 17 100 (сімнадцять тисяч сто) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, код ЄДРПОУ: 37356833) 1895 (одна тисяча вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 79 копійок витрат на оплату судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути оскаржене шляхом звернення з апеляційною скаргою до Миколаївського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 15 квітня 2026 року.

Суддя          Я.В. Щеглова