ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17301/21 Суддя (судді) першої інстанції: Олійник Віктор Миколайович

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Аліменка В.О.,
суддів Безименної Н.В., Вівдиченко Т.Р.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Намелака” до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И Л А:
До суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Намелака» з позовом до Головного управління ДПС у м.Києві, в якому просило:
- визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.03.2021 №00184250702.
В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що в період з 20.01.2021 року по 26.01.2021 року Головним управлінням ДПС у м.Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Намелака» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення 209 912 грн. з податку на додану вартість, яке визначено з урахуванням від`ємного значення з ПДВ задекларованого у попередніх звітних періодах.
За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у м.Києві складено Акт від 04.02.2021 року №9847/26-15-07-02-01-17/42903068, яким встановлено порушення ТОВ «Намелака» пункту 185.1 статті 185, пункту 189.1 статті 189, пункту 198.3, пункту 198.5 статті 198; підпункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010оку №2755-VI, зі змінами і доповненнями, в результаті чого було встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду з податку на додану вартість на загальну суму 209 912 грн. за листопад 2020 року.
18 лютого 2021 року ТОВ «Намелака» до Головного управління ДПС у м.Києві було направлено заперечення на Акт перевірки.
ТОВ «Намелака» отримало відповідь від 04 березня 2021 року №3220/1/26-15-07-02-01-28, якою висновки Акта перевірки викладено в іншій редакції, а саме доповнено пунктом 2 підпункту 198.5 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.
На підставі Акта перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення від 10 березня 2021 року №00184250702.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Намелака» вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, податкове повідомлення-рішення від 10 березня 2021 року №00184250702, оскільки розбіжності між фактичною наявністю товарно-матеріальних цінностей та даними бухгалтерського обліку відсутні, контролюючий орган помилково відніс ТМЦ до товарів, які не використовуються в оподатковуваних операціях, що призвело до заниження ТОВ «Намелака» податкових зобов`язань на суму 109 277,00 грн. та помилково дійшов висновку про ненарахування податкових зобов`язань вартості послуг частини оренди нежитлового приміщення та спожитої електроенергії у значних розмірах не в господарській діяльності підприємства на суму 100 635,00 грн., у зв`язку з чим представник позивача звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом.
За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 позов задоволено.
Не погодившись з вказаним рішення, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Намелака» - позивач, код ЄДРПОУ 42903068, місцезнаходження: вул. Межигірська, буд.63, оф.3, місто Київ, 04071.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Намелака» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 22.03.2019 року.
Основним вид господарської діяльності за кодом КВЕД 10.71 - виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання.
ТОВ «Намелака» зареєстровано платником податку на додану вартість з 01 травня 2019 року.
У грудні 2020 року ТОВ «Намелака» зареєструвало податкову декларацію за листопад 2020 року з від`ємним значенням з ПДВ на суму 209 912 грн.
На підставі направлень від 20.01.2021 №824/26-15-07-02-01, №825/26-15-07-02-01, від 25.01.2021 №1064/26-15-07-02-01, виданих Головним управлінням ДПС м. Києві, проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Намелака» (код ЄДРПОУ 42903068) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року в податковій декларації з податку на додану вартість від 21.12.2020 року №9340187728 від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначено з урахуванням від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах (травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2020 року).
За результатами перевірки складено акт від 04.02.2021 №9847/26-15-07-02-01-17/42903068. Згідно висновків перевіркою встановлено порушення ТОВ «Намелака» пункту 185.1 статті 185, пункту 189.1 статті 189, пункту 198.3, пункту 198.5 статті 198; підпункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, зі змінами і доповненнями, в результаті чого було встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість на загальну суму 209 912 грн. за листопад 2020 року, а саме:
- заниження суми податкових зобов`язань з ПДВ за товарно-матеріальні цінності, в тому числі за листопад 2020 року, в розмірі 109 277 грн. на суму нестачі товарно-матеріальних цінностей та не складено не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і не зареєструвало в ЄРПН зведену податкову накладну, оскільки такі товари не використовуються в оподатковуваних операціях;
- заниження суми податкових зобов`язань з ПДВ у розмірі 100 635 грн., що призвело до завищення р.16 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» показників Декларації з ПДВ за листопад 2020 року внаслідок ненарахування всупереч пункту 198.5 «г» статті 198.5 Податкового кодексу України податкових зобов`язань вартості послуг частини оренди нежитлового приміщення та спожитої електричної енергії у значних розмірах не в господарській діяльності підприємства.
Основним чинником виникнення від`ємного значення з ПДВ (100% від загальної суми податкового кредиту) є:
включення до складу податкового кредиту поточного звітного періоду суми від`ємного значення ПДВ минулих періодів за рахунок здійснення операцій з придбання послуг оренди нежитлового приміщення в охопленому перевіркою періоді;
відшкодування витрат на електроенергію, опалення, експлуатаційні послуги, холодну воду; придбання пакувальних матеріалів (паперовий пакет, контейнер, сундук, скриня, листівка, коробка) та обладнання (деко алюмінієве з антипригарним покриттям, піч пароконвекційна, шафа розстійна, лопатка кондитерська, вафельниця, ваги, міксер тощо) у періоді з 01.05.2019 по 31.10.2020.
На перевірку надано інвентаризаційний опис №б/н від 30.11.2020 року за яким не визначено загальну кількість та суму проінвентаризованих ТМЦ, а зазначена в опису фактична наявність товарно-матеріальних цінностей співпадає з даними у бухгалтерському обліку, проте наведена інформація не підтверджується під час обстеження приміщень, що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування.
Відповідно до пп.20.1.9 п.20.1 ст.20 Кодексу та п.7 p.І; п.1 p.II Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879, ТОВ «Намелака» вручено запит № 468/1/26-15-07-02-01 від 20.01.2021 з метою отримання інформації щодо проведених за перевіряємий період інвентаризацій основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів та інших активів підприємства, а також, проведення інвентаризації фактично наявних основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки та інших активів на ТОВ «Намелака» (код 42903068) в ході перевірки у присутності представників контролюючого органу, що здійснюють перевірку.
Від ТОВ «Намелака» отримано листа №25/01 від 25.01.2021 (вх.Головного управління ДПС у м. Києві №9410/6 від 26.01.2021), яким повідомлено про початок проведення інвентаризації об 11-00 28.01.2021 року.
На підставі підпункту 16.1.13 пункту 16.1 статті 16; підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 Кодексу та пункту 7 p. І; п. 1 p. II Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року №879, перевіряючими Головного управління ДПС у м. Києві здійснено обстеження приміщення, що використовуються для одержання доходів (м. Київ, вул. Межигірська, 63, оф.3), а ТОВ «Намелака» у присутності перевіряючих проведено інвентаризацію ТМЦ за вказаною адресою.
У ході перевірки ТОВ «Намелака» вручено запит від 27.01.2021 з метою опитування посадових осіб підприємства щодо включення до складу податкового кредиту декларацій з ПДВ за перевіряємий період суму ПДВ від ТОВ «Керка» у складі вартості оренди 250 кв.м нежитлового приміщення, відшкодування витрат на 115 273 кВг/год. спожитої електроенергії та комунальних витрат, а також порядку формування податкового кредиту (податкових зобов`язань) з ПДВ у відповідності з вимогами ст. 198 Кодексу.
ТОВ «Намелака» отримано відповідь №27/01 від 27.01.2021 (вх.Головного управління ДПС у м.Києві №11120/6 від 28.01.2021) в якому, у відповіді на ряд запитань визначено, що ведення бухгалтерського обліку, підбору постачальників, призначення відповідальної особи оприбуткування (списання), якість і збереження товарів, використання бухгалтерської програми « 1С» здійснює одноосібно директором, яка не має відповідної фахової освіти (бухгалтерський облік), на підприємстві не здійснено відповідний розподіл обов`язків за функціональним призначенням для уникнення можливості порушень податкового законодавства.
ТОВ «Намелака» листом від 28.01.2021 року №28/01 було надано інвентаризаційний опис від 28.01.2021 року №5 з підтвердженням того, що відсутні за місцем проведення перевірки ТМЦ знаходяться на відповідальному зберіганні у ФОП ОСОБА_1 (вул. Героїв Майдану, м.Шаргород Вінницької області), що підтверджується договором від 27.11.2020 року №27/11-2020, а також актами № 1 та № 2 від 01.12.2020 року.
18 лютого 2021 року ТОВ «Намелака» до Головного управління ДПС у м.Києві було направлено заперечення на Акт перевірки.
ТОВ «Намелака» отримало відповідь від 04 березня 2021 року №3220/1/26-15-07-02-01-28, якою висновки Акта перевірки викладено в іншій редакції, а саме доповнено пунктом 2 підпункту 198.5 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.
На підставі Акта перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення від 10 березня 2021 року №00184250702.
Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Переглянувши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, а також оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла наступних висновків.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовані Податковим кодексом України, який встановлює вичерпний перелік податків і зборів, що підлягають справлянню в Україні, визначає порядок їх адміністрування, коло платників податків і зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, а також повноваження і обов`язки посадових осіб таких органів під час здійснення податкового контролю, і передбачає відповідальність за порушення вимог податкового законодавства.
Водночас правовий статус контролюючих органів, їх функціональне призначення, обсяг компетенції, а також права та обов`язки посадових осіб під час реалізації податкового контролю визначені, зокрема, положеннями пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 27 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року № 246, сума перевищення первісної вартості запасів над чистою вартістю їх реалізації, а також вартість повністю втрачених (зіпсованих або відсутніх) запасів підлягають віднесенню до витрат відповідного звітного періоду. При цьому суми нестач і втрат від псування матеріальних цінностей до моменту встановлення конкретних винних осіб відображаються на позабалансових рахунках, а після їх встановлення — відповідні суми включаються до складу дебіторської заборгованості (або інших активів) та визнаються доходом звітного періоду.
Згідно з підпунктами «а» і «б» пункту 185.1 статті 185 розділу V Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів та/або послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 цього Кодексу визначено на митній території України.
Положеннями пункту 188.1 статті 188 розділу V Податкового кодексу України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів або послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків і зборів, при цьому така база не може бути нижчою за ціну придбання відповідних товарів чи послуг, а для самостійно виготовлених товарів — нижчою за звичайні ціни, тоді як для операцій з постачання необоротних активів — нижчою за їх балансову (залишкову) вартість за даними бухгалтерського обліку на початок відповідного звітного періоду.
Відповідно до підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 розділу V Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, визначені з урахуванням бази оподаткування, передбаченої пунктом 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти і зареєструвати у встановлені строки зведену податкову накладну у разі, якщо придбані або виготовлені з податком на додану вартість товари, послуги чи необоротні активи призначаються для використання або фактично використовуються в операціях, що не пов`язані з господарською діяльністю платника податку.
Для цілей застосування наведених норм податкові зобов`язання визначаються, зокрема, щодо товарів і послуг, придбаних для використання в неоподатковуваних операціях — на дату їх придбання, а щодо тих, які первісно були придбані для оподатковуваної діяльності, але фактично почали використовуватись в неоподатковуваних операціях — на дату початку такого використання, визначену на підставі первинних документів, складених відповідно до вимог законодавства про бухгалтерський облік.
Згідно з пунктом 189.1 статті 189 Податкового кодексу України, база оподаткування у випадках, передбачених пунктом 198.5 статті 198 цього Кодексу, визначається для необоротних активів виходячи з їх балансової вартості, а для товарів та послуг — виходячи з вартості їх придбання.
З огляду на наведене, у разі встановлення за результатами інвентаризації відсутності товарно-матеріальних цінностей, такі активи об`єктивно не можуть використовуватися у межах господарської діяльності суб`єкта господарювання, що, своєю чергою, зумовлює необхідність визначення відповідних податкових зобов`язань.
Разом із тим, при списанні відсутніх товарів платник податку дійсно зобов`язаний визначити податкові зобов`язання з податку на додану вартість за основною ставкою відповідно до вимог пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, виходячи з бази оподаткування, встановленої пунктом 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти і зареєструвати у встановлені строки відповідну зведену податкову накладну, оскільки такі товари не використовуються в оподатковуваних операціях.
Водночас, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду формується виходячи з договірної вартості придбаних товарів чи послуг та складається із сум податку, нарахованих або сплачених платником податку протягом такого періоду у зв`язку з придбанням товарів, отриманням послуг, придбанням або створенням основних засобів, а також ввезенням товарів чи необоротних активів на митну територію України.
При цьому нарахування податкового кредиту не ставиться у залежність від фактичного початку використання відповідних товарів, послуг чи основних засобів у оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також від наявності таких операцій у відповідному звітному періоді.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, контролюючим органом не заперечується факт придбання ТОВ «Намелака» у відповідному звітному періоді товарів, які за своїми характеристиками належать до таких, що використовуються у кондитерській діяльності, зокрема відповідного обладнання та пакувальних матеріалів, що підтверджується даними бухгалтерського обліку та відомостями Єдиного реєстру податкових накладних.
Крім того, наданими позивачем документами, зокрема інвентаризаційним описом та договором відповідального зберігання разом з актами приймання-передачі, підтверджується факт перебування відповідних товарно-матеріальних цінностей на відповідальному зберіганні у третьої особи, що свідчить про відсутність їх фактичної втрати.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність розбіжностей між даними бухгалтерського обліку та фактичною наявністю товарно-матеріальних цінностей.
Доводи контролюючого органу щодо формальних недоліків оформлення окремих документів, зокрема відсутності підпису зберігача на інвентаризаційному описі, колегія суддів оцінює критично, оскільки такі обставини не перешкоджали встановленню факту передачі та прийняття відповідних матеріальних цінностей і не спростовують реальність господарської операції.
Так само обґрунтовано суд першої інстанції зазначив, що відсутність у контрагента позивача відомостей про об`єкти оподаткування не може бути підставою для висновку про відсутність господарської операції, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податків.
З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про безпідставність тверджень контролюючого органу щодо заниження ТОВ «Намелака» податкових зобов`язань з податку на додану вартість є правомірним та відповідає встановленим обставинам справи.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно нібито використання орендованого приміщення та спожитих комунальних послуг поза межами господарської діяльності, колегія суддів зазначає таке.
За змістом підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарською діяльністю є діяльність особи, спрямована на отримання доходу, що пов`язана з виробництвом, реалізацією товарів, виконанням робіт або наданням послуг.
Обов`язок платника податків подавати документи та пояснення на запити контролюючого органу передбачений, зокрема, підпунктами 16.1.5 та 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України.
Як убачається з матеріалів справи, між позивачем та орендодавцем укладено договір оренди нежитлового приміщення, предметом якого є передача у користування приміщення для розміщення офісу та кондитерського цеху, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі, рахунками та актами надання послуг.
Дані Єдиного реєстру податкових накладних та бухгалтерського обліку свідчать про включення сум податку на додану вартість за операціями з оренди до складу податкового кредиту, при цьому такі податкові накладні зареєстровані належним чином.
Посилання відповідача на відсутність документального підтвердження фактичного здійснення виробництва у зазначеному приміщенні не спростовують наявності господарської операції як такої, оскільки відповідно до законодавства підставою для бухгалтерського та податкового обліку є належним чином оформлені первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій.
При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, самі по собі формальні зауваження до оформлення документів або припущення контролюючого органу не можуть свідчити про відсутність господарської діяльності за наявності підтверджуючих документів.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визначення позивачу додаткових податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
Таким чином, у разі придбання частини (1/2) послуг оренди нежитлового приміщення та сплати вартості використаної електричної енергії для невиробничого використання або поза межами господарської діяльності, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту.
Платник податку може включити на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов`язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів.
Згідно з підпунктом "в" пункту 200.4 статті 200 розділу Кодексу, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Кодексу така сума та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з правовим висновком, який міститься в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.07.2020 року в справі №826/6806/17, судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника податків, яка передбачає економічну виправданість дій платника податків, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника податків.
Як повідомив контролюючий орган, який здійснював перевірку: в орендованому приміщенні проводився ремонт для подальшого його використання у господарській діяльності.
Суд з огляду на викладене вважає, що дії позивача з підготовки приміщення, хоча й не пов`язані з безпосереднім отриманням прибутку, однак є економічно виправданими, оскільки направлені на одержання прибутку від використання приміщення у майбутньому.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відсутні порушення пункту 198.5 «г» статті 198.5 Податкового кодексу України в частині податкових зобов`язань вартості послуг частини оренди нежитлового приміщення та спожитої електричної енергії у значних розмірах не в господарській діяльності підприємства.
Крім того, відповідачем не доведено, що використання орендованого приміщення здійснюється в інший спосіб, не пов`язаний з господарською діяльності ТОВ «Намелака».
Під час прийняття рішення по справі суд також враховує, що відповідач у відзиві на позовну заяву повністю продублював положення Акта податкової перевірки від 04.02.2021 року №9847/26-15-07-02-01-17/42903068 та не надав заперечень та пояснень щодо позову.
Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
У зв`язку з наведеним, підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обґрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року- без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

Т.Р. Вівдиченко