Справа № 303/9287/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

17 лютого 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Собослоя Г.Г.,
суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.,
з участю секретаря: Голубєвої Є.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 квітня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Гутій О.В., у справі № 303/9287/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, 
В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Позов мотивовано тим, що 15 листопада 2008 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя у позивача з відповідачкою не склалося через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на життя та відсутність взаєморозуміння. Позивач зазначав, що з 2019 року з відповідачкою припинили всі їхні сімейні стосунки, з цього часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. 
Сторони від шлюбу мають трьох спільних дітей, на утримання яких ОСОБА_2 сплачує аліменти. Після розірвання шлюбу діти будуть проживати з відповідачкою.
Посилаючись на наведене, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 15 листопада 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 581.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 квітня 2025 року позов задоволено.
Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 15.11.2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 581, - розірвано.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Зазначає, що висновки суду не відповідають дійсності та не підтвердженні жодними доказами. Вважає, що такий необдуманий крок позивача про розірвання шлюбу суперечить, в першу чергу інтересам спільних дітей подружжя, оскільки такі повинні зростати та виховуватися у повноцінній сім`ї. Наголошує, що позивач знаходиться у зоні бойових дій, далеко від сім`ї, в нестабільному та часто небезпечному для його життя середовищі. Постійна напруга та стрес могли спровокувати батька трьох дітей на таке необдумане рішення. Переконана, що висновки суду про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, вказані обставини доказами в судовому засіданні не перевірялися.
Вказує, що судом першої інстанції надавався час на примирення, однак за виділений час подружжя не мало змоги в теплій спокійній сімейній атмосфері обговорити внутрішні проблеми сім`ї, оскільки ОСОБА_2 є військовослужбовцем, а відтак тривалий час змушений бути по місцю несення служби. Припускає, що у зв`язку із важкою ситуацією на фронті, частою зміною дислокації, неспокійними умовами несення служби, позивач віддалився від своїх рідних людей, які його потребують.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 від 13.05.2025, у клопотаннях від 21.05.2025 та від 21.07.2025 позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки до того часу ніякого примирення між сторонами не відбулося (а.с.70-72, 76, 89-91)
Разом з тим 04.08.2025 від позивача надійшло клопотання, в якому він просить апеляційну скаргу задовольнити, посилаючись на примиренні між сторонами та бажанні збереження шлюбу. Зазначає, що подавши заяву про розірвання шлюбу зробив необдуманий крок, а така його поспішність буде суперечити інтересам трьох дітей. Як зазначав заявник та апелянтка, ОСОБА_2 знаходиться у зоні бойових дій, далеко від родини, в небезпечному середовищі, тому нервові зриви, напруга, хвилювання, підштовхнули його на необдуманий крок щодо подачі заяви про розірвання шлюбу.
Вважає, що суд першої інстанції мав би надати сторонам 6 місячний строк на примирення, який би дав шанс родині відновитися, оскільки за наданий незначний проміжок часу сторони не мали змоги вирішити свої непорозуміння, які притаманні кожній родині, яка переживає критичні періоди сімейного життя.
На даний час сторони примирилися, а тому позивач не заперечує проти задоволення апеляційної скарги (а.с.100-101).
Аналогічні клопотання надійшли від позивача 04.11.2025 та 11.11.2025 (а.с.121, 129, 130).
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, просили розглядати справу за їх відсутності (а.с. 116, 129,130).
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 листопада 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області (актовий запис № 581) (а.с. 13).
У сторін від шлюбу є троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8, 11, 12).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спільне життя між сторонам не склалося, шлюб фактично припинив існування, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне. 
Відповідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.
Згідно зі ст. ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до п.п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 7 ст. 240 ЦПК) . Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.
При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції надав сторонам у справі строк для примирення – чотири місяці (а.с. 41).
Відтак доводи апеляційної скарги про те, що за виділений судом час подружжя не мало змоги в теплій спокійній сімейній атмосфері обговорити внутрішні проблеми сім`ї, оскільки ОСОБА_2 є військовослужбовцем, а відтак тривалий час змушений бути по місцю несення служби, заслуговують на увагу, як і те, що у сторін є троє спільних неповнолітніх дітей, а їх шлюб триває понад 17 років (з 2008 року).
При цьому, апеляційний суд також враховує, що під час розгляду справи у апеляційному суді позивач заявив про те, що сторони примирилися та бажають зберегти шлюб.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив формалізм при вирішенні позову про розірвання шлюбу, повно та всебічно не з`ясовував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, не враховувати наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, не ужив усіх заходів щодо примирення подружжя, тому дійшов передчасного висновку про існування підстав для розірвання шлюбу.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити. 
Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 квітня 2025 року - скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2026 року.
Головуючий:
Судді: