Справа № 420/3458/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщені суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду у якому просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач). яка полягає у нерозгляді заяви Позивача стосовно нарахування та виплати Позивачу на підставі п.3 Постанови КМУ №884 від 30.11.2016 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти», грошового забезпечення чоловіка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - солдата, військовослужбовця 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 , який 26.09.2025 року зник безвісти під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану;
- зобов`язати Відповідача розглянути заяву Позивача стосовно нарахування та виплати Позивачу на підставі п.3 Постанови КМУ №884 від 30.11.2016 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти», грошового забезпечення чоловіка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - солдата, військовослужбовця 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 , який 26.09.2025 року зник безвісти під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану, та прийняти рішення, яким призначити виплату належної частки грошового забезпечення Позивачу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення про нарахування та виплати їй як дружині безвісно зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 , грошового забезпечення на підставі п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісті», є протиправною та такою, що суперечить нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Ухвалою судді від 24.02.2026 р. відкрито спрощене провадження по справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що згідно наданого свідоцтва про шлюб, в якому зазначено, що після укладання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , після державної реєстрації шлюбу прізвище у дружини ОСОБА_3 . В той же час до заяви Позивачем додана копія паспорту на ОСОБА_1 . Така ж інформація зазначена в Актовому записі про шлюб №88 (цифровій копії документа від 23.01.2026) - який долучений до позовної заяви Позивача. Крім того в Актовому записі про шлюб №88 (цифровій копії документа від 23.01.2026) зазначено, що були видані свідоцтва за номером: НОМЕР_3 від 15.10.2016 (І-ЖД266472 від 15.10.2016) та І-ФП242157 від 15.04.2025, в той же час Позивачем було додане свідоцтво про шлюб за номером НОМЕР_4 від 15.10.2016, інформації щодо свідоцтва за номером НОМЕР_5 від 15.04.2025. Враховуючи розбіжності в наданих копіях документів, неможливо встановити наявність підстав для визнання Позивача особою, яка відноситься до переліку осіб вказаних в абзаці четвертому пункту 6 статті 9 Закону № 2011-ХІІ. Також вказує, що Позивачем не надані інші передбачені Порядком №884 документи, що підтверджують відсутність у ОСОБА_2 , неповнолітніх дітей, дітей з інвалідністю, батьків, та інших осіб зазначених абзаці четвертого пункту 6 статті 9 Закону № 2011 -XII. Командування військової частини НОМЕР_2 за результатами розгляду заяви та скарги, Позивачу була надана відповідь листами вихідні №1848/7/29853 від 09.12.2025 та №1848/7/726 від 08.01.2026, в яких вказано, що з метою отримання вичерпного соціального і правового захисту та розгляду звернення заявника, забезпечення соціальних гарантій члена сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця було рекомендовано звернутися до регіонально територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подання відповідної заяви.
Дослідивши заяви по суті справи, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено наступне.
ОСОБА_1 06.12.2025 року направила на електрону пошту військової частини НОМЕР_2 заяву датовану 01.12.2025 р. у якій просила нараховувати та виплачувати їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошове забезпечення її чоловіка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - солдата, військовослужбовця мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 , який 26.09.2025 року зник безвісти під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану. Вказала, що підтверджую, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має інших родичів, які мають право на отримання його грошового забезпечення відповідно до п.З Постанови КМУ №884 від 30.11.2016 року. та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до кримінальної відповідальності не притягуюсь та не притягувалась. До заяви додала : копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 , копія РНОКПП, Копію свідоцтва про шлюб; довідку про реквізити рахунку в банку.
Листом від 09.12.2025 року вих.№1848/7/29853 відповідач Керуючись положенням розділу VII Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 та пунктом 9 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», пропонуємо Вам звертатися до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем свого постійного проживання або за місцем призову (прийняття) на військову службу військовослужбовця (останнього місця його проживання) з відповідним написанням заяви на виплату грошового забезпечення, належного солдату ОСОБА_4 .
Позивач не погодився із вказаною відповіддю та представник позивача 30.122025р. подав на нього скаргу до МОУ.
На вказану скаргу позивача до МОУ, яку було перенаправлено до відповідача, останній надав відповідь від 08.01.2026 р. у якій, з посиланням на ст.5 Закону України «Про звернення громадян» вказано, що враховуючи, що заява від громадянки ОСОБА_1 була надана з порушенням вимог чинного законодавства (відсутність місця проживання та підпису заявника на заяві), з метою прийому заявника, отримання вичерпного соціального і правового захисту та розгляду звернення заявника, забезпечення соціальних гарантій члена сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця командиром військової частини було прийнято рішення про надання пропозиції звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Вважаючи бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не прийняття рішення щодо її заяви про нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 протиправною, позивач звернулвся до суду з даним позовом.
Джерела права та висновки суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до статті 2 Закону №2011-XII, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Частиною 1 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У відповідності до ч. 2-4 статті 9 Закону №2011-XII, до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 6 статті 9 Закону №2011-XII, за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:
дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
07.06.2018 Наказом Міністерства оборони України №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Відповідно до пунктів 1-2 Розділу XXX Порядку №260 у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.
У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.
Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.
Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.
Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначає Порядок затверджений постановою КМУ №884 від 30 листопада 2016 р. .
Під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (п. 2 Порядку №884).
Пунктом 2 Порядку №884 визначено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Згідно із пунктами 3,4 Порядку №884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
До заяви додаються:
копія паспорта громадянина України або копія тимчасового посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - копія паспортного документа іноземця або копія документа, що посвідчує особу без громадянства, копія посвідки на постійне/тимчасове проживання, копія посвідчення біженця або копія іншого документа, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України);
копія документа, що засвідчує реєстрацію заявника у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків із зазначеного Реєстру, внесені до паспорта громадянина України (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті);
копія свідоцтва про шлюб або копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу - для виплати грошового забезпечення дружині (чоловікові);
копія свідоцтва про народження дитини або копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження - для виплати грошового забезпечення законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей військовослужбовців;
копія документа, що підтверджує:
- призначення особи опікуном, піклувальником малолітньої (неповнолітньої) дитини військовослужбовця, усиновлення такої дитини, - для виплати грошового забезпечення законним представникам на малолітніх (неповнолітніх) дітей військовослужбовців або дітей військовослужбовців з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку);
- призначення військовослужбовця опікуном, піклувальником повнолітніх дітей, рідних братів (сестер) чи їх усиновлення, - для виплати грошового забезпечення повнолітнім дітям військовослужбовців, їх рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці;
- встановлення інвалідності, - для виплати грошового забезпечення дітям військовослужбовців з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам;
копія свідоцтва про народження військовослужбовців або копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження - для виплати грошового забезпечення батькам військовослужбовців;
копія рішення суду про поновлення батьківських прав - для виплати грошового забезпечення батькам військовослужбовців, які були позбавлені батьківських прав стосовно військовослужбовців;
копія свідоцтва про смерть особи, яка має право на отримання грошового забезпечення (за наявності), - для перерахунку частки виплати грошового забезпечення;
інформація про назву банку та номер поточного банківського рахунка (у форматі IBAN) - для зарахування грошового забезпечення визначеній особі.
Заява про виплату та додані до неї документи подаються у паперовій формі особисто чи на поштову адресу або в електронній формі (за технічної можливості) на адресу електронної пошти чи засобами інформаційно-комунікаційних систем.
Відповідно до пунктів 4, 6 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.
У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.
Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:
подання заяви про виплату особами, не передбаченими в пункті 1 цього Порядку, а також визначеними особами, які мають (набули) громадянство Російської Федерації чи Республіки Білорусь, або постійно проживають на території таких країн, або засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору;
подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку;
з`ясування в установленому порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовців у полон, самовільного залишення ними військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирства.
У разі відсутності документів, визначених у пункті 3 цього Порядку, та для прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті грошового забезпечення заявникам командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) отримує відповідні витяги з державних реєстрів щодо військовослужбовців та зазначених осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення у порядку, визначеному в пункті 6 цього Порядку.
Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.
Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.
Грошове забезпечення виплачується визначеним особам шляхом перерахування коштів уповноваженими органами на рахунки в банківських установах, зазначених у заявах про виплату.
Виплата визначеним особам грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) щодо:
військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня з`ясування в установленому порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовців у полон або до дня їх звільнення з полону (дати складення актового запису про смерть) включно;
військовослужбовців, зниклих безвісти, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або дати складення актового запису про смерть включно.
В усіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовців із списків особового складу військової частини (установи, організації).
На заяву позивача подану 06.12.2026р. військова частина НОМЕР_2 надала 09.12.2025р. відповідь №1848/7/29853, зі змісту якої вбачається, що рішення про виплату або відмову у виплаті позивачу грошового забезпечення не прийнято.
Суд не може підміняти собою суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого належить розгляд відповідної заяви та прийняття вмотивованого рішення, приймаючи рішення замість нього в умовах неповного з`ясування відповідачем обставин, що мають вирішальне значення для правильного прийняття рішення. Тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у спосіб, визначений позивачем а саме зобов`язати приийняти рішення яким призначити виплату належної частки грошового забезпечення позивачу..
Так, відповідно до п. 4 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.
У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.
Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
В контексті вищенаведеного, суд доходить висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 що полягає у не прийнятті рішення, передбаченого пунктом 5 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 за наслідком розгляду заяви позивача щодо виплати грошового забезпечення зниклого безвісті за особливих обставин чоловіка – ОСОБА_2 , як його дружині.
Також, зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути заяву позивача від 06.12.2025 та вирішити питання про нарахування та виплату або відмову у нарахуванні та виплаті їй грошового забезпечення зниклого безвісти за особливих обставин чоловіка - ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих або безвісно відсутніх» від 30.11.2016 №884, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи те, що позивач при подачи позову до суду сплатив судовий збір у сумі 1064,00грн., то відповідно до ст.139 КАС України на користь позивача з урахуванням часткового задоволення вимог підлягає стягненню з відповідача 532,46грн.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , що полягає у не прийнятті рішення, визначеного пунктом 4 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 щодо виплати грошового забезпечення зниклого безвісті за особливих обставин чоловіка - ОСОБА_2 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.12.2025 та прийняти рішення про нарахування та виплату або відмову у нарахування та виплату їй грошового забезпечення зниклого безвісті за особливих обставин чоловіка - ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих або зниклих безвісті» від 30.11.2016 № 884.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 532,46грн. 
Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) рнокпп НОМЕР_6 .
Відповідач: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) код ЄДРПОУ НОМЕР_7 .
Суддя Е.А.Іванов