ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

21 квітня 2026 року	Справа №640/33712/21 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ЮРОМАШ" (вул. Будіндустрії, 7Ц, м. Київ, 01013, код ЄДРПОУ 32849408) до Київської митниці (бульв. Гавела Вацлава, 8А, м. Київ, 03124, код ЄДРПОУ 43997555) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

19.11.2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ЮРОМАШ" до Київської митниці, в якій позивач просить:
- визнати протиправними та скасувати винесені Київської Митницею Державної Митної Служби України Рішення про коригування митної вартості № UА100230/2021/610393/2 від 21 жовтня 2021 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100230/2021/01042 від 21 жовтня 2021 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем для митного оформлення імпортованого товару було подано всі необхідні та достатні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару за основним методом (за ціною договору). Позивач вважає, що у відповідача були відсутні законні підстави для витребування додаткових документів та прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, оскільки подані документи не містили розбіжностей і повністю ідентифікували товар та його вартість.
02.12.2021 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідно до абз.1, 4 п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.
Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276,статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
27.01.2025 зазначена справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду на супровідному листі, та за результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями остання передана для розгляду судді Рищенку А.Ю.
Ухвалою суду від 03.02.2025 прийнято до свого провадження адміністративну справу №640/33712/21 та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
24.12.2021 на адресу суду надійшов відзив відповідача в якому, останній заперечував проти задоволення позовної заяви. Свою позицію мотивував тим, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару за ЕМД від 21.10.2021 № UA100230/2021/332524 прийнято рішення про коригування митної вартості від 21.10.2021 №UA100230/2021/610393/2 за резервним методом визначення митної вартості. Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості за ЕМД розглянуто подані до митного оформлення документи та встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: від 31.08.2021 № UA100230/2021/610335/1. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Прийняте рішення про коригування митної вартості містіть всі необхідні відомості, передбачені ч.2 ст. 55 МК України та Правилам заповнення, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598.
Аналогічний відзив на позовну заяву надійшов до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 17.02.2025 року.
19.02.2025 року через систему “Електронний суд” від представника позивача надійшло клопотання, в якому зазначено, що спірне рішення від 21.10.2021 року № №UA100230/2021/610393/2 прийнято за резервним методом визначення митної вартості та при розрахунку митної вартості за резервним методом митниця посилається у спірному рішенні на Генеральну угоду з тарифів і торгівлі, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях за рахунком інших рішень про коригування митної вартості, а саме посилається на рішення про коригування митної вартості від 31.08.2021 року за №UA100230/2021/610335/1. 14.02.2022 року рішенням Київського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2022 р., позов за адміністративною справою №640/27156/21 задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості від 31.08.2021року за №UA100230/2021/610335/1. Ухвалою колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.08.2022 року у справі №640/27156/21 Київській митниці відмовлено у відкритті касаційного провадження. Також вказує, що ст. 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість.
Суд дослідивши наявні у справі письмові докази приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 05.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" (ідентифікаційний код 32849408) та Вердекс Инвестмент ЛП (Шотландія, Об`єднане королівство) було укладено зовнішньоекономічний контракт №VER 05/07/21.
Відповідно до п. 1.1 Контракту, ВЕРДЕКС ИНВЕСШЕНТС ЛП (Продавець) згодний продати, а ТОВ з II «ЮРОМАШ» (Покупець) згодний купити гусеничні й колісні екскаватори, колісні навантажувачі,гусеничні крани, кар`єрні самоскиди, транспортери, бульдозери, пересувний похилий грохот, а також комплектуючі та запасні частини до них.
Загальна сума контракту складає 2 000 000,00 Євро або 2 400 000,0 дол. США (п.1.2 Контракту).
Згідно з п. 3.1 Контракту оплата повинна виконуватись у EURO або USD у формі попередньої оплати або за фактом поставки продукції за крос-курсом НБУ на день митного оформлення у відповідності з Додатком або інвойсом.
Для здійснення митного контролю та митного оформлення вказаного товару позивачем було подано до Київської митниці митну декларацію типу ІМ40ДЕ UA100230/2021/01042 від 21.10.2021 р. із заявленою митною вартістю, визначеною за першим методом - за ціною контракту відповідно до статті 58 Митного кодексу України.
Разом з митною декларацією, на підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом було подано документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме:
1. Контракт №VER 05/07/21 від 05.07.2021 року.
2. Додаток №1 від 24.07.2021 р. до Контракту.
3. Інвойс №4816 від 24.07.2021р.
4. Автотранспортну накладну №004816 від 18.10.2021р.
5. Декларацію про походження № 4816 від 24.07.2021р.
6. Пакувальний лист №1 від 24.07.2021р.
Згідно з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості та відзивом на позов, оскаржувані рішення були прийняті виходячи з наступного:
1. Відповідно до пункту 2.1 контракту від 05.07.2021 № VER05/07/21 продавець зобов`язується поставити продукцію у відповідності до даного контракту в терміни, вказані в тих самих додатках що і вартість та специфікації Продукції. Однак у наданих до митного оформлення, інвойсі від 24.07.2021 № 4816 та додатку до контракту від 24.07.2021 № 1 термін поставки не вказано.
2. Відповідно до п.3.1 контракту від 05.07.2021 № VER05/07/21 оплата повинна виконуватися в EURO або USD у формі попередньої оплати за фактом поставки Продукції за крос-курсом НБУ на день митного оформлення, у відповідності з Додатком або інвойсом. У наданому до митного оформлення додатку до контракту від 24.07.2021 № 1 та інвойсі від 24.07.2021 № 4816 не визначена форма оплати.
На підставі частин 2, 3, 4 ст. 53, ст. 54 Митного кодексу України декларанту повідомлено про необхідність надання наступних додаткових документів протягом 10 календарних для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності):
- інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- виписку з бухгалтерської документації;
- прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
- розрахунок ціни (калькуляцію);
- експертний висновок по ціні на товар.
Позивачем додатково надано до відповідача прайс від 07.06.2021 р. № 1/20/03-12.
Проте, Київською митницею Держмитслужби України 21.10.2021р. відповідно до ст.64 МК України на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (від 31.08.2021 р. UA100230/2021/610335/1) прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA100230/2021/610393/2, яким визначено митну вартість імпортованого товару за резервним методом у розмірі 175 800,00 EUR та видано 21.10.2021 р. картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100230/2021/01042.
У зв`язку з прийнятим рішенням про коригування митної вартості товару позивачем здійснено митне оформлення зазначеного товару за митною вартістю, скоригованою митним органом за МД №UA100230/2021/332624.
Суд, аналізуючи надані документи на предмет їх відповідності вимогам Митного кодексу України та обґрунтованості претензій відповідача, дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини другої статті 1 Митного кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Частиною першою статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною першою статті 257 Митного кодексу визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Згідно з частиною першою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною другою зазначеної статті є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
За змістом статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 Митного кодексу України).
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України).
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію з питань перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачеві. Але митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов`язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Як вбачається з матеріалів справи, що не заперечується відповідачем, декларантом разом з декларацією були надані наступні документи, зазначені в графі 44 вказаної ЕМД:
1. Контракт №VER 05/07/21 від 05.07.2021 року.
2. Додаток №1 від 24.07.2021 р. до Контракту.
3. Інвойс №4816 від 24.07.2021р.
4. Автотранспортну накладну №004816 від 18.10.2021р.
5. Декларацію про походження № 4816 від 24.07.2021р.
6. Пакувальний лист №1 від 24.07.2021р.
Декларанта було повідомлено, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України та відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України, у зв`язку з тим, що документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, але які саме документи необхідно подати декларантом зазначено не було. Та запропоновано останньому подати нову декларацію та випустити товар у вільний обіг. Повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи, митним органом не обґрунтовано вимоги щодо їх надання.
Відповідачем не наведено обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.
Щодо термін поставки товару, суд зазначає наступне.
В додатку №1 від 24.07.2021 р. до Контракту, інвойсі №4816 від 24.07.2021 р., пакувальному листі №1 від 24.07.2021 р., ZMR №004816 від 18.10.2021 р., наданих позивачем до Митниці одночасно з митними деклараціями для митного оформлення та підтвердження митної вартості товару, є посилання на номер контракту, серійний номер товару та вартість товару, що надає можливість митному органу ідентифікувати товар (надані технічні характеристик), що проходить митне оформлення, та визначити його ціну.
При цьому, суд зазначає, що термін поставки товару не має жодного відношення до встановлення вартості товару.
Стосовно твердження відповідача, що у наданому до митного оформлення додатку до контракту від 24.07.2021 № 1 та інвойсі від 24.07.2021 № 4816 не визначена форма оплати, суд зазначає наступне.
В додатку №1 від 24.07.2021р. до Контракту зазначено, що передоплата за екскаватор здійснюється в ЄВРО, умови поставки: СРТ Київ, України.
Умовами зовнішньоекономічного контракту №VER 05/07/21 від 05.07.2021 року визначено загальну суму контракту та можливість проведення попередньої оплати, так і за фактом поставки товару як в евро, так і в доларах США.
Передоплату за Контрактом , у тому числі і за поставлені екскаватори вартістю 77 000,00 євро кожний, ТОВ з II «Юромаш» здійснено в євро відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №96 від 14.07.2021р. (Swift від 14.07.2021р.) на 300 000,0 євро.
За змістом статті 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, повинні надаватися у випадку, якщо товар оплачено. Зміст норми статті 53 МК України вказує на те, що митне оформлення товару повинно здійснюватися як у випадку, коли оплата за договором здійснена вчасно, так і у випадку, коли оплата за товар здійснена з порушенням встановлених строків або не сплачена взагалі. При цьому, несвоєчасність оплати партії товару не вказує на розбіжність даних, які містяться у наданих для митного оформлення документах, а лише вказує на порушення умов господарського договору.
В даному випадку розбіжності, на які вказав відповідач, не впливають на числові значення складових митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально.
Крім того, при розрахунку митної вартості за резервним методом Митниця посилається на Генеральну угоду з тарифів і торгівлі, яка що найбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях за рахунком інших Рішень про коригування митної вартості товару, а саме (від 31.08.2021р. UA100230/2021/610335/1).
Як встановлено судом, рішення про коригування митної вартості від 31.08.2021року за №UА100230/2021/610335/1, на дату подання адміністративного позову, було оскаржено Товариством до Окружного адміністративного суду м. Києва (справа №640/27156/21).
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2022 року у справі №640/27156/21, визнано протиправними та скасовано, винесені Київською митницею Державної митної служби України рішення про коригування митної вартості товарів №UA100230/2021/610335/1 від 31 серпня 2021року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100230/2021/00885 від 31 серпня 2021року.
Ухвалою колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.08.2022 року у справі №640/27156/21 Київській митниці відмовлено у відкритті касаційного провадження.
Таким чином, з правовідносин позивача та митного органу вбачається, що позивач разом з митною декларацією подав повний пакет документів, визначений частиною другою статті 53 Митного кодексу України, які підтверджують митну вартість товару.
В свою чергу, відповідач не довів, що подані у відповідності до частини другої статті 53 Митного кодексу України декларантом документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товарів, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за придбаний товар, а також те, що документи для підтвердження числових значень складових митної вартості надано не в повному обсязі та містять розбіжності та мають невідповідності, що не дає можливості впевнитись в достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів.
З огляду на те, що декларантом позивача надані вищезазначені документи, суд приходить до висновку, що у відповідача було достатньо підстав для підтвердження числових значень усіх складових митної вартості імпортованого товару та відомості щодо ціни товару.
Суд також зазначає, що відповідачем не вказано обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не містить докладної інформації та джерел, які використовувались митним органом при її визначенні, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, як того вимагає положення пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.
Наявність в базі даних ЄАІС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.09.2018 по справі № 814/2659/16, від 21.08.2018 по справі № 804/7845/17, від 07.12.2018 по справі №809/4367/15.
За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд також зазначає, що факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Крім того, подання декларантом нової декларації не може бути достеменним доказом відсутності спору у сторін з приводу винесеного рішення про коригування митної вартості, оскільки якщо і припуститися, що декларант на момент подання такої нової декларації погоджувався із рішенням про коригування митної вартості, то це не позбавляє його на протязі шести місяців (з моменту отримання такого рішення) здійснити повний правовий аналіз такого рішення, дій, бездіяльності митного органу, що йому передували та встановити обставини стосовно порушення прав (інтересів) такої особи та звернутись до суду за захистом порушеного права.
Крім того, що частина перша статті 29 і підпункт "б" пункту 5 частини другої статті 55 Митного кодексу України врегульовують правовідносини щодо права декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до суду без будь яких застережень чи умов (випуску та порядку випуску товарів у вільний обіг), в тому числі за умови сплати митних платежів згідно із митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, та/або за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд зазначає, що будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним. Національним законодавства не передбачено чіткої та передбачуваної норми закону, за якою декларант позбавляється права на захист його прав (щодо можливості скасування рішення про коригування митної вартості постановленого з порушенням закону) у випадку, якщо про обставини щодо порушеного права декларант дізнався за наслідками правового аналізу оскаржуваного рішення, дій (бездіяльності), який здійснено після випуску товарів у вільний обіг, шляхом подання нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості.
Як наслідок такої нечіткості закону вказує ціла низка судових рішень, як Верховного Суду України, так і новоутвореного Верховного Суду, а зокрема: від 24 січня 2019 року у справі №821/1697/17, від 22 квітня 2019 року у справі №815/6242/17, 09 квітня 2019 року у справі №825/1990/17, серед яких у численних рішеннях (винесених в продовж тривалого часу) Верховний Суд надає правову оцінку рішенню про коригування митної вартості після випуску товару у вільний обіг незалежно від застосованого методу випуску у вільний обіг - під гарантію або шляхом подання нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості та встановивши обставини щодо прийняття рішення в порушення закону, суд приймає рішення стосовно задоволення вимог декларанта шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, тим самим визнає право декларанта на захист його порушеного права у вигляді визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості незалежно від застосованого декларантом способу випуску товару у вільний обіг під гарантію чи за новою декларацією.
Отже, норми національного законодавства не містять чіткої норми, яка позбавляє декларанта права на оскарження рішення про коригування митної вартості ввезеного автомобіля та картки відмови в прийнятті митної декларації після правового аналізу винесеного митним органом рішення.
Таким чином, суд вважає, що оформлення товару позивача та випущення його у вільний обіг за новою митною декларацією не позбавляє права позивача на захист його порушеного права в даній справі незалежно від застосованого ним способу випуску товару у вільний обіг.
З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позивач надав відповідачу належні та допустимі докази, які у своїй сукупності підтверджують заявлену митну вартість товару за ціною договору. Відтак, у відповідача були відсутні законні підстави для відмови у застосуванні першого методу визначення митної вартості та для прийняття оскаржуваних рішень.
Виходячи з вищевказаного, суд вважає оскаржуване рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UА100230/2021/610393/2 від 21 жовтня 2021року та картку відмови в прийнятті митної декларації , митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100230/2021/01042 від 21 жовтня 2021 року є протиправним та підлягають скасуванню.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір, який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 9035,35 грн (платіжне доручення № 10574201 від 15.11.2021 р.).
Керуючись ст. 2, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ЮРОМАШ" (вул. Будіндустрії, 7Ц, м. Київ, 01013, код ЄДРПОУ 32849408) до Київської митниці (бульв. Гавела Вацлава, 8А, м. Київ, 03124, код ЄДРПОУ 43997555) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати винесені Київської Митницею Державної Митної Служби України Рішення про коригування митної вартості № UА100230/2021/610393/2 від 21 жовтня 2021року та картку відмови в прийнятті митної декларації , митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100230/2021/01042 від 21 жовтня 2021 року.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ЮРОМАШ" (вул. Будіндустрії, 7Ц, м. Київ, 01013, код ЄДРПОУ 32849408) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (бульв. Гавела Вацлава, 8А, м. Київ, 03124, код ЄДРПОУ 43997555) понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 9035 (дев`ять тисяч тридцять п`ять) грн 35 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко