Справа № 169/284/26
Провадження № 2/169/453/26

ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 року       селище Турійськ 

Турійський районний суд Волинської області в складі
головуючого Тітівалова Р. К.
з участю 
секретаря судового засідання Веремчук Л. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в:

19 березня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі – ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позов мотивований тим, що 17 жовтня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» (далі – ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія») та ОСОБА_1 уклали договір позики № 555158138406, право вимоги за яким на підставі договору факторингу від 21 грудня 2023 року перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». Крім того, 06 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі – ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8332043, право вимоги за яким на підставі договору факторингу від 26 липня 2024 року перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитних договорів у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 7331,8 гривень, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 89, 90), у позовній заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглядати без його участі (а. с. 7).
Відповідач у судове засідання не з`явився, в контексті положень частини восьмої статті 128 ЦПК України про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 91), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав.
Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд ухвалою від 22 квітня 2026 року постановив проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Встановлено, що 17 жовтня 2021 року ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 уклали договір позики № 555158138406 (далі – Договір), відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 1000 гривень на строк 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою, шляхом безготівкового переказу на банківську картку ОСОБА_1 зазначену у реєстраційній анкеті позичальника у системі «Loany» на сайті системи www.loany.com.ua (а. с. 9-11).
Договір укладений на умовах його строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти відповідно графіку платежів, який є Додатком №1 до цього договору та є його невід`ємною частиною (а. с. 9). 
Пунктом 1.1.1. Договору передбачено, знижену процентну ставку – 2,19% в день від суми позики у межах строку надання позики, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом 1 календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартну процентну ставку – 2,6% в день від суми позики, яка застосовується у межах строку надання позики, якщо позичальник не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки, та у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України.
Договір позики № 555158138406 від 17 жовтня 2021 року, паспорт споживчого кредиту, розрахунок вартості кредиту та графік платежів підписані електронними підписами сторін, зокрема, відповідача – шляхом введення одноразового ідентифікатора 0372 (а. с. 11 на звороті, 12, 13, 16).
На виконання умов Договору 17 жовтня 2021 року ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» перерахувало кошти в сумі 1000 гривень на банківську картку відповідача № 5168 75*14 (номер транзакції в системі LiqPay 1796196253) (а. с. 19).
ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало.
З розрахунку заборгованості видно, що заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 555158138406 від 17 жовтня 2021 року становить 2561 гривня, з яких заборгованість за тілом кредиту – 1000 гривень, заборгованість за процентами – 1561,8 гривень (а. с. 35).
06 лютого 2022 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 8332043, відповідно до умов якого отримав кредит в розмірі 3000 гривень на строк 75 днів (до 22 квітня 2022 року) зі сплатою відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою шляхом безготівкового переказу на банківську картку № НОМЕР_1 , а також комісії, пов`язаної з наданням кредиту, в розмірі 19 % від суми кредиту, що дорівнює 570 гривень (а. с. 23-25).
Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 21 лютого 2022 року. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування кредитом протягом пільгового періоду.
Поточний період складає 60 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 22 квітня 2022 року (дата остаточного погашення заборгованості). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховується за стандартною процентною ставкою – 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Відповідно до пункту 1.4 Договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 21 лютого 2022 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 22 квітня 2022 року (останнього дня строку кредитування). 
За змістом пункту 6.1 Договору кредитний договір укладається у електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
За змістом пункту 6.3 Договору відповідач підтвердив, що ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил та є невід`ємною частиною цього Договору.
Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором L10600 який направлявся відповідачеві шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер НОМЕР_2 , який він вказував при реєстрації на сайті (а. с. 22, 28, 32).
Графік платежів за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту також підписані відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (а. с. 29, 30).
На виконання умов Договору 06 лютого 2022 року відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 3000 гривень шляхом перерахунку на його банківський рахунок № НОМЕР_1 (а. с. 33).
Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується також відомістю про щоденні нарахування за кредитним договором № 8332043 від 06 лютого 2022 року (а. с. 34).
ТОВ «Мілоан», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало.
З наданого ТОВ «Мілоан» розрахунку видно, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 8332043 від 06 лютого 2022 року становить 4770 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 3000 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами – 1200 гривень, заборгованість за комісію – 570 гривень (а. с. 34).
Наведені обставини свідчать про те, що між ТОВ «Київська торгово-інвестаційна компанія», ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 виникли договірні зобов`язання, які випливають із вказаних вище кредитних договорів, ці договори є укладеними в письмовій формі відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитних договорів було досягнуто згоди відносно всіх їхніх істотних умов. 
Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071ск20).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Відступлення права вимоги по суті – це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
З матеріалів справи видно, що 18 грудня 2023 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладений договір факторингу № 18/12-2023 (а. с. 38-40).
Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 113 637 981,9 гривень, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та боржниками.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 555158138406 від 17 жовтня 2021 року становить 2561,8 гривень (а. с. 46)
Також, між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 26 липня 2024 року укладений договір факторингу № 26-07/2024 (а. с. 50-54).
Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору ТОВ «Мілоан» відступає за плату своє право грошової вимоги бо боржників строк виконання зобов`язань за якою настав, або яке виникне у майбутньому у сумі 287 052 892,25 гривень, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, приймає право грошової вимоги до боржників, що належать ТОВ «Мілоан» і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між ТОВ «Мілоан» та боржниками.
Відповідач ОСОБА_1 є в Витязі з Реєстру боржників від 26 липня 2024 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 8332043 від 06 лютого 2022 року становить 4770 гривень (а. с. 61).
Аналіз наведених норм матеріального права та обставин справи дає підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за договором позики № 555158138406 від 17 жовтня 2021 року та кредитним договором № 8332043 від 06 лютого 2022 року.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У цій справі кредитний договір та договір позики, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу та додаткові угоди до них, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» в установленому законом порядку недійсними не визнані, у зв`язку з чим у розглядуваному випадку відповідно до положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів.
Таким чином, враховуючи, що відповідач фактично отримав та використовував кошти, перераховані первісними кредиторами на кредитну картку, що й було предметом двох укладених Договорів, але не повернув їх, то суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача сум заборгованості за тілом кредиту, що ним фактично отримані і на час розгляду цієї справи не повернуті, є підставними і підлягають до задоволення.
Такі ж висновки відповідають правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, Верховного Суду у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17.
Також, виходячи зі змісту Договору № 8332043 від 06 лютого 2022 року, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом та сплата комісії за надання кредиту підлягають до задоволення і з відповідача слід стягнути 1200 гривень процентів та 570 гривень комісії.
Проте, не можна повністю погодитися із розміром нарахованих позивачем процентів за користування кредитними коштами за договором позики № 555158138406 від 17 жовтня 2021 року з таких підстав.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12).
За період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зробила правовий висновок, що нарахування процентів за «користування кредитом» поза межами строку кредитування до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів є недопустимим. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.
За змістом позовної заяви та розрахунку заборгованості позивач не ставить вимогу про стягнення процентів на підставі статті 625 ЦК України.
Суд відповідно до вимог статті 13 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених вимог.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.1.1 договору позики № 555158138406 від 17 жовтня 2021 року строк дії договору становить 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі: знижена процентна ставка – 2,19% в день від суми позики у межах строку надання позики, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом 1 календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка – 2,6% в день від суми позики ,яка застосовується у межах строку надання позики, якщо позичальник не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки, та у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України.
У випадку невиконання позичальником умов для застосування зниженої процентної ставки, користування позикою для позичальника стає доступним виключно на стандартних умовах за стандартною процентною ставкою (а. с. 9).
Таким чином, розмір відсотків за користування кредитними коштами з урахуванням строку договору (30 днів) за період з 17 жовтня 2021 року до 15 листопада 2021 року становить 780 гривень (1000 грн * 2,6 % * 30 дн. = 780 грн), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та договором позики, оскільки останній порушив його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме, неповерненні грошових коштів у визначений договором строк.
Щодо розподілу судових витрат у цій справі.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 9000 гривень позивач надав договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги №2790 від 01 січня 2026 року, витяг з Акту №27 про надання юридичної допомоги від 30 січня 2026 року (а. с. 62-69).
Відповідач відповідно до положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, співмірності цих витрат наданим позивачу адвокатом послугам не спростовував. 
Таким чином, з урахуванням того, що позов задоволений частково (89,33%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 2378 гривень 32 копійки (2662.4 грн * 89,33 % = 2378,32 грн) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8039 гривень 70 копійок (9000 грн * 89,33 % = 8039,7 грн). 
На підставі викладеного, статей 512, 514, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 634, 1054, 1056-1 ЦК України та керуючись статтями 137, 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 282, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договором позики № 555158138406 від 17 жовтня 2021 року в розмірі 1780 (одна тисяча сімсот вісімдесят) гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 1000 (одна тисяча) гривень, заборгованість за процентами – 780 (сімсот вісімдесят) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитним договором № 8332043 від 06 лютого 2022 року в розмірі 4770 (чотири тисячі сімсот сімдесят) гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 3000 (три тисячі) гривень, заборгованість за процентами – 1200 (одна тисяча двісті) гривень, заборгованість за комісією – 570 (п`ятсот сімдесят) гривень. 
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8039 (вісім тисяч тридцять дев`ять) гривень 70 (сімдесят) копійок та судовий збір у розмірі 2378 (дві тисячі триста сімдесят вісім) гривень 32 (тридцять дві) копійки.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених Цивільним процесуальним кодексом України строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», адреса місця знаходження: вулиця Гедройця Єжи, 6, офіс 521, місто Київ, код ЄДРПОУ 42640371.
Представнця позивача: Сердійчук Ярослава Ярославівна, адреса місця знаходження: вулиця Гедройця Єжи, 6, офіс 521, місто Київ, РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Повне рішення складене 22 квітня 2026 року.

Головуючий