СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2026 року Справа № 480/9295/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9295/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не видання наказу Командувачем військової частини НОМЕР_1 про звільнення його з військової служби на підставі, визначених підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за результатами розгляду рапорту від 28.08.2025;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути його рапорт від 28.08.2025, про звільнення з військової служби на підставах, визначених підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду рапорту про звільнення з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий облік і військову службу".
Ухвалою суду від 09.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 09.12.2025 у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено.
Відповідач у встановлений судом строк письмового відзиву на позов не надав, подав заяву про закриття провадження у справі, яку мотивує тим, що позивача листом від 11.12.2025 повідомлено про відмову у задоволенні його рапорту від 28.08.2025.
Ухвалою суду від 13.01.2026 у задоволенні заяви представника відповідача про закриття провадження по справі № 480/9295/25 за позовом ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовлено. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є військовослужбовцем НОМЕР_2 окремої мотопіхотної бригади, військової частини НОМЕР_1 на посаді розвідника 3 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роди.
28.08.2025 ОСОБА_1 подав рапорт до Командиру розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , в якому клопотав про своє звільнення. 
09.11.2025 рапорт ОСОБА_1 було відхилено таких підтав "Бездіяльність безпосереднього командира" згідно скріну з мобільного застосунку "Армія+".
За результатами розгляду цього рапорту 11.12.2025 на адресу позивача направлено лист командира військової частини НОМЕР_1 про те, що звернення розглянуто, зазначено про відсутність правових підстав для звільнення позивача з військової служби. Також позивачу роз`яснено право на оскарження зазначеного рішення до суду.
Позивач вважаючи бездіяльність відповідача, яка виразилась у неналежному розгляді рапорту, звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 1, ч. 1, 6 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Видом військової служби є, в тому числі, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який на підставі Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжувався та станом на час розгляду справи триває.
Відповідно до п. п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного з своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи, необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів.
Позивач 28.08.2025 звернувся до відповідача із рапортом про звільнення на підставі п. п. "г" п. 2 ч. 4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного з своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Відповідно до п. 233 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Згідно з п. 12.9 розділу XII, 14.10 розділу XIV "Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженої наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009 документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до служби персоналу, підпорядкованій посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби.
Звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до осадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.
З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду рапорту позивача від 28.08.2025 стосовно звільнення його з військової служби за п. п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" відповідач надав відмову та обґрунтував підстави не прийняття рішення щодо звільнення позивача, а саме послався на відсутність інформації про те, що ОСОБА_2 потребує догляду, тобто, в даному випадку, не має бездіяльності відповідача щодо не розгляду рапорту, оскільки рапорт відповідачем розглянутий.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
В даному випадку позивач в позові зазначає саме про не розгляд рапорту про звільнення і просить визнати бездіяльність щодо не розгляду рапорту, оскільки відповідачем не прийнято рішення щодо звільнення позивача, однак в спірних правовідносинах рапорт відповідачем розглянутий.
Щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення про його звільнення з військової служби в запас за п. п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ці позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем поданий інший рапорт від 03.09.2025 за результатами розгляду 04.12.2025 відповідачем повідомлено позивача про відмову у його задоволенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал