Справа № 390/2895/25
Провадження №2/390/1574/25

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2026 р. Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого – судді Гершкул І.М.,
при секретарі Лазаренко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький цивільну справу за позовом ТОВ "ФК ''Гелексі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
ТОВ "ФК ''Гелексі" звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 25249,50 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.11.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Фінансова компанія ''Гелексі" (23.06.2025 року назву змінено на ТОВ "ФК ''Гелексі") укладено договір позики №122331, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи в електронній формі. ТОВ "ФК ''Гелексі" виконали зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу позику відповідно умов укладеного договору. ОСОБА_1 зобов`язався у строки здійснювати погашення заборгованості, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути та судові витрати по справі. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте позовна заява містить клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.
Відповідач у судове засідання не з`явився, проте від його представника надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Крім того, до суду надійшов відзив в якому представник відповідача просила позов залишити без задоволення. В обгрунтування зазначила, що у відповідача відсутні грошові зобов`язання перед позивачем, оскільки шахрайським чином третьою особою було використано його особисті дані та документи, вони були використані для здійснення дій щодо отримання кредитних коштів. В даному кредитному договорі відсутнє реальне підтвердження намірів відповідача на отримання коштів, а також заключення будь-яких договірних стосунків. Кошти відповідачем отримано не було, та наявна заборгованість не відноситься жодним чином до відповідача, договір №122331 не укладався. Відносно факту шахрайських дій було 21.01.2020 року подано заяву до поліції. Кіровоградським районним відділенням поліції Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області було розпочато досудове розслідування за номером кримінального провадження №12020120170000050. Відповідачем не підписувався даний договір в письмовій формі, позивачу не було надано згоду (акцепт) на укладення даного договору, відповідачем не отримувались жодні кошти від позивача. У матеріалах справи відсутні докази укладання договору, вираження волі на укладення правочину та здійснення дій за даним правочином відповідачем. Позовна заява не містить доказів прийняття (акцепту) вищевказаного договору, відсутні докази надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому Законом «Про електронну комерцію». У самому договорі зазначено з явними граматичними помилками прізвище, ім`я та по-батькові відповідача, відсутні реквізити рахунку перерахування грошових коштів, відсутній номер телефону відповідача, що свідчить про невстановленість номеру, на який повинен був надсилатися одноразовий ідентифікатор доступу. Виходячи з наданих позивачем доказів відсутнє підтвердження направлення та підпису відповідачем договору кредиту в електронній формі. Відповідач не отримував кредитні кошти та не використовував їх. Лист ТОВ "ФК "ЕЛАЄНС" від 01.09.2025 року не може бути підтвердженням надання коштів відповідачу. Даний лист не є документом первинного бухгалтерського обліку, в розумінні чинного законодавства, який би підтверджував факт переказу коштів на рахунок відповідача. Щодо долученого розрахунку заборгованості, даний розрахунок не є належним доказом наявності у відповідача заборгованості перед позивачем та розмірів такої заборгованості. Складений самостійно позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Вказаний розрахунок заборгованості містить лише суму заборгованості (незмінну) та не містить відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитного договору, які не дають можливості суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Відповідач не погоджується з наданим розрахунком заборгованості та вважає, що він не відповідає умовам наданого договору, відповідно до якого відсотки повинні були бути нараховані з 26.11.2019 року по 25.12.2019 року та загальний розмір відсотків повинен був становити 14,50 грн., тіло кредиту 5000 грн. Нарахування процентів повинно здійснюватись за період з 26.11.2019 до 25.12.2019 і складати відповідно до Графіку платежів до Договору позики 14.50 грн. У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. Таким чином, останній день виконання зобов`язань 25.12.2019 року і саме до цієї дати повинні бути нараховані відсотки. Комісія за договором, яку проситься стягнути позивач є незаконною та не може стягуватися з відповідача. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного договору. Щодо судових витрат зазначили, що справа є малозначною та розглядається у спрощеному позовному провадженні, розмір заявлених витрати на професійну правничу допомогу є завищеним та не відповідає принципу співмірності. 
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про споживче кредитування», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже послідовність дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію. При цьому, з наданого позивачем алгоритму укладення договору позики вбачається, що без ознайомлення з Умовами надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим, зокрема, обов`язковим є проставлення клієнтом чекбоксу «з умовами договору позики згоден». Заповненням анкети-заяви, позичальник підтверджує прийняття ним відповідних умов надання позики, а також засвідчує, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Таким чином, виконавши послідовно дії в інформаційній системі, яку використовує ТОВ «ФК «Гелексі», вважається, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Завершальним етапом укладення договору позики є його підписання сторонами. Використання для підписання договорів позики електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства. Позивач не відкриває рахунки споживачам фінансових послуг та не здійснює їх обслуговування. Тому, з метою перерахування коштів позичальникам, позивач уклав договір з надавачем платіжних послуг. На підставі договору №04/08-17-ПК від 04.08.2017 року ТОВ «ФК «ЕЛАЕНС» надавало ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку. Відповідно до змісту довідки, наданої платіжним оператором, у результаті платіжної операції на картковий рахунок позичальника, було успішно перераховано кошти, довідка містить ключові реквізити (платник, отримувач за іменем, дата, сума, номер транзакції) і у сукупності з договором та розрахунком є належним доказом надходження коштів. У випадку якщо відповідач заперечує належність йому карти/рахунку чи призначення платежу, це є питанням доказування, яке відповідач має підтвердити документально. Відповідач у відзиві не надав жодного документа, який би доводив, що карта з наведеним у довідці маскуванням належить іншій особі або що перерахування здійснено з інших підстав. З розрахунку заборгованості, вбачається, що підвищену комісійну винагороду позикодавець нараховував саме як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України за правилами, визначеними пунктом 5.3 договору позики, який розміщено у розділі «відповідальність сторін», а не як відсотки за правомірне користування кредитом. Умовами договору позики, нарахування та сплата комісії визначена сторонами кредитування та безпосередньо узгоджена з позичальником, шляхом підписання договору позики, а тому платежі за комісією правомірно включені до заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, зауважили, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу співмірна зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначили, що між позивачем та відповідачем не укладалось жодних договорів позики, кредитних договорів. У своїй відповіді на відзив позивач не надає жодних доказів того, що саме відповідачем було прийнято оферту, саме ним були здійсненні якісь дії щодо прийняття умов договору. Відсутні докази накладення та/або отримання паролів на будь-який номер телефону. Зазначена судова практика позивачем не є релевантною до правовідносин, що склались між сторонами. Відповідач не визначає визначених правил, дані з цих правил не містяться в умовах договору, відповідач не підписував ні договору, ні Правил. Ні позовна заява, ні відповідь на відзив не місять доказів того, що відповідач щось отримував, приймав будь-яку пропозицію від позивача. Визначення позивачем порядку здійснення дій, не підтвердженням здійснення даних дій зі сторони відповідача. Посилання позивача на п.5.3 договору, як на підставу нарахування комісії за користування кредитом поза встановлений договорами строк кредитування не заслуговує на увагу, оскільки ці пункти договорів регулюють інші відносини та не визначають погоджений сторонами строк кредитування. У позовній заяві відсутня підстава зазначена у ст.625 ЦК України. Позивач не зазначає даних вимог у позовній заяві, тому стягнення на даній підставі не може мати місце. Позовні вимоги стосуються виключно стягнення суми основного боргу та процентів за користування кредитом, а не процентів, передбачених ст.625 ЦК України. Останній день виконання зобов`язань 25.12.2019 року і саме до цієї дати повинні бути нараховані проценти. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів укладення сторонами договору позики, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно статей 525, 526, 527, 530, 625 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, що передбачено ст.1046 ЦК України.
У постанові від 05.04.2023 року Велика Палата Верховного Суду по справі №910/4518/16 виснувала: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до ст.1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після предявлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обовязок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обовязок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобовязань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до предявлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обовязок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобовязання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи предявлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання зобовязання. Зазначене є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобовязання».
Судом встановлено, що 26.11.2019 року між ОСОБА_1 і ТОВ "Фінансова компанія ''Гелексі" (23.06.2025 року назву змінено на ТОВ "ФК ''Гелексі") укладено договір позики №122331, за умовами якого надано позику в сумі 5000 грн., зі сплатою відсотків за користування позикою 0,01% у день від поточного залишку позики, комісією за користування позикою 1,5% у день від початкового розміру позики. Згідно п.1.1 Договору позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов договору. Нарахування процентів та комісії здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою (п.1.1.3 та п.1.1.4). Строк повернення позики 25.12.2019 року (п.1.1.5). Строк дії договору до повного виконання позичальником зобов`язань за договором (п. 2.1). Згідно п.3.4.1 Договору позичальник зобов`язаний не пізніше дати, вказаної в п.1.1.5 Договору повернути позику в повному обсязі, сплатити проценти та комісію за користування позикою в порядку, визначеному цим договором та додатками до нього. Згідно п.5.3 Договору у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3 % у день від суми позики за кожен день прострочення. Згідно п.3.2.3 Договору позики позичальник має право продовжити строк договору (не більше 3 разів поспіль). Вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 7f28791w. Крім того, ОСОБА_1 ознайомився з паспортом позики та графіками платежів. Листом ТОВ ''Фінансова компанія ''Елаєнс'' №122331 від 01.09.2025 року повідомлено, що у результаті платіжної операції, ініційованої ТОВ "ФК ''Гелексі", на картковий рахунок отримувача було успішно перераховано грошові кошти: платник коштів ТОВ "ФК ''Гелексі", отримувач коштів: ОСОБА_1 , номер операції: 179517937, дата проведення платежу: 26.11.2019, сума платежу: 5000 грн, номер банківської картки отримувача коштів НОМЕР_1 . Розрахунок заборгованості свідчить, що станом на 22.04.2020 року утворилась заборгованість в сумі 25796,21 грн.
Копія витягу з ЄРДР від 21.01.2020 року свідчить, що 21.01.2020 року за заявою ОСОБА_1 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, встановлено, що з заявою звернувся ОСОБА_1 і повідомив, що його сестра ОСОБА_2 зловживаючи довірою останнього отримала його паспортні дані за допомогою яких взяла кредит на його ім`я на загальну суму 60000 грн. Кримінальне провадження закрито на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України.
На виконання ухвали суду АТ КБ ''ПриватБанк'' надано лист №20.1.0.0.0/7-260223/75282-БТ від 24.02.2026 року, яким повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_2 , фінансовий номер телефону, на який відправляється інформація щодо підтвердження операцій +380997273033, надано виписку по рахунку за період 25.11.2019-27.11.2019 з якої вбачається, що 26.11.2019 року на рахунок здійснено переказ коштів у сумі 5000 грн., відповідач користувався грошовими коштами на рахунку. 
Таким чином, зваживши у сукупності надані позивачем докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідач належно і у доступній формі ознайомився з усіма умовами договору, тарифами позивача, повністю і однаково з позикодавцем їх розумів, вважав їх справедливими, адекватними, розумними та жодних заперечень не мав. Надаючи свої персональні дані, проставивши електронний підпис у договорі, врешті решт отримав кошти, фактично підтвердивши реальність договору та висловив свою згоду з його умовами. Позивачем умови договору виконано та перераховано суму кредиту відповідачу. Доказів, які б спростовували факт отримання відповідачем коштів у розмірі 5000 грн, матеріали справи не містять. Доказів того, що персональні дані відповідача (паспортні дані, РНОКПП тощо) були використані кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем не надано. Посилання відповідача на звернення до поліції щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не приймається судом до уваги, оскільки кримінальне провадження, згідно наданого відповідачем витягу, закрито на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України. Також не спростовано, що банківська платіжна картка НОМЕР_1 не належить відповідачу, натомість з витребуваної судом інформації вбачається, що платіжна картка НОМЕР_1 належить відповідачу. Даних про те, що відповідачем повернуто позивачу кредитні кошти матеріали справи не містять. ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, проте лише частково, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 7189,50 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 5000 грн., за відсотками - 14,50 грн., за комісійною винагородою – 2175 грн. Суд приходить до висновку про часткову обгрунтованість розміру нарахованих процентів і комісійної винагороди, оскільки позика надавалась строком на 30 днів до 25.12.2019 року включно, позивач має право стягнути заборгованість з нарахованих і несплачених процентів за користування позикою, а також за комісійною винагородою у межах погодженого сторонами строку користування позикою. Натомість подальше, поза цим строком (після 25.12.2019 року), нарахування передбачених договором процентів і комісії за користування відповідачем грошовими коштами, наданими у позику, є необґрунтованим і таким, що не відповідає умовам договору. Доказів продовження відповідачем строку договору позики, згідно з підпунктами 3.2.3 та 3.4.2 Договору, зокрема, шляхом сплати процентів і комісійної винагороди за користування позикою у день продовження такого строку, позивачем суду надано не було, обставина не вчинення відповідачем таких дій безпосередньо підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, з якого вбачається відсутність внесення відповідачем будь-яких грошових коштів на оплату процентів і комісійної винагороди, як станом на 25.12.2019 року, так і в подальшому. Позов ТОВ «ФК «Гелексі» вимог про стягнення відсотків, передбачених ст. 625 ЦК України, не містить. 
Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що документально підтверджені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідатиме вимогам ст.141 ЦПК України. 
Керуючись ст.ст.525-527, 530, 625, 1046 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ТОВ "ФК ''Гелексі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК ''Гелексі" заборгованість за договором №122331 від 26.11.2019 року в сумі 7189 грн. 50 коп. і судові витрати у сумі 2113 грн. 16 коп.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У порядку ст.265 ч.5 п.4 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК ''Гелексі", юридична адреса: 01054, м. Київ, вул. В`ячеслава Липинського, 10/1, ЄДРПОУ 41229318;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Кропивницького районного суду
Кіровоградської області І.М. Гершкул