ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року	Львів	Справа № 140/10807/24 пров. № А/857/5565/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року (суддя- Димарчук Т.М., ухвалене в м. Луцьк) у справі № 140/10807/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
02 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 26.08.2024 №654 про відмову в проведенні перерахунку пенсії відповідно до заяви від 19.08.2024; зобов`язання зарахувати до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 23.06.1997 по 03.12.2020 та призначити з 19.08.2024 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, здійснивши перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідок №1538/04-06/2-24 від 14.08.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Любешівською селищною радою.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26 серпня 2024 року №654. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перевести ОСОБА_1 з 19 серпня 2024 року на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VІІІ, зарахувавши до стажу державної служби період його роботи в органах місцевого самоврядування з 23.06.1997 по 03.12.2020. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог, та прийняте нове про відмову в задоволені позову.
Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції поданий не був.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по віку згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивач 19.08.2024 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення його з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, надавши документи за переліком згідно із розпискою-повідомленням, в тому числі, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданими Любешівською селищною радою Волинської області за №1538/04-06/2-24 від 14.08.2024.
За принципом екстериторіальності зазначена заява надійшла для розгляду до ГУ ПФУ в Запорізькій області, яким і прийнято рішення №654 від 26.08.2024 про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII. У вказаному рішенні зазначено, що з 04.07.2001 набрав чинності Закон №2493-III, згідно з яким керівні працівники і спеціалісти місцевих рад набули статусу посадових осіб органів місцевого самоврядування. Час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України №3723 «Про державну службу» до 04.07.2001, тобто до набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Розглянувши документи, які були надані для перерахунку, встановлено, що ОСОБА_1 на дату звернення має стаж державної служби 4 роки 11 днів (з 23.06.1997 по 03.07.2001) та станом на 01.05.2016 обіймав посаду в органах місцевого самоврядування з присвоєнням рангу посадовій особі ОМС, отже право на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» відсутнє. 
Позивач вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся в суд з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058), який набрав чинності 1 січня 2004 року.
Відповідно до ст.1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно частини першої статті 4 Закону №1058, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України “Про недержавне пенсійне забезпечення”, Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
В свою чергу принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначений Законом України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889), який набрав чинності 1 травня 2016 року.
Згідно статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Пункт 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно з пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. 
Відповідно до пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно частини першої статті 37 Закону №3723-XI на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( 1058-15 ), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( 1058-15 ), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 
Відтак, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналогічна правова позиція відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18. 
Разом з тим, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
З наведеного випливає, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а.
Згідно рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 26.08.2024 №654 слідує, що фактичною підставою для відмови позивачу у переході з пенсії за віком відповідно до Закону №796-ХІІ на пенсію за віком на підставі Закону №889-VIII є відсутність у нього необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Відповідач зазначив, що станом на 01.05.2016 стаж державної служби складає 4 роки 11 днів, при цьому, час роботи на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби до 04.07.2001 (дати набрання чинності Закону №2493-III).
Як вбачається з записів трудової книжки Серії НОМЕР_1 виданої 01.08.1979, ОСОБА_1 з 23.06.1997 по 03.12.2020 працював на виборних посадах в Залаззівській сільській раді на посадах голови та заступника голови (записи №№13-24).
Відповідно до статті 25 Закону №3723-ХІІ, на яку є посилання у пунктах 10-12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, визначені класифікація посад державних службовців з першої по сьому категорію, інших прирівняних до них посад, не перелічених у цій статті, та передбачено, що віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.
Згідно пункту 4 частини другої статті 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Відповідно до частини третьої статті 46 Закону №889-VIII Кабінет Міністрів України постановою від 25.03.2016 №229 затвердив Порядок обчислення стажу державної служби (чинний з 01.05.2016), який визначає механізм обчислення стажу державної служби. До стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (пункт 4 Порядку №229).
Згідно з пунктом 6 цього Порядку стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.
Пунктом 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Таким чином, в цьому випадку слід керуватись Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283) та додатком до нього (діяли до 01.05.2016), за змістом пункту 2 якого до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Як Порядок №283, так і чинний наразі Порядок №229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.
Згідно статті 3 Закону №2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Статтею 14 Закону №2493-III передбачено, що в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, четверта категорія - посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад.
Відтак, позивач з 23.06.1997 по 03.12.2020 (більше 20 років) займав посади в органах місцевого самоврядування, час роботи на яких зараховується до стажу державної служби, у зв`язку із чим відмова відповідача ГУ ПФУ в Запорізькій області у зарахуванні цього періоду до стажу державної служби є протиправною (вказані висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №735/939/17).
Згідно частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки; мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку; мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058-IV.
Отже, у відповідача ГУ ПФУ в Запорізькій області не було фактичних та правових підстав для відмови у зарахуванні до стажу державної служби позивача періодів роботи на посадах в органах місцевого самоврядування та відмови у зв`язку із цим у переведенні позивача на інший вид пенсії, а у позивача наявні умови, передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ (а саме, досягнення віку, наявність необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та страхового стажу (понад 46 років)), для реалізації права на одержання пенсії державних службовців згідно із Законом № 889-VIII.
Згідно пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами; далі Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до пункту 4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Тобто, питання призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії або переведення з одного виду пенсії на інший вид вирішує за принципом екстериторіальності відповідний територіальний орган ПФУ, який після вирішення зазначених питань передає електронну пенсійну справу до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, для здійснення виплати пенсії.
Позивачу було відмовлено у переведенні на пенсію за іншим законом рішенням від 26.08.2024 №654 ГУ ПФУ в Запорізькій області, яке було прийняте відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку № 22-1, за принципом екстериторіальності.
Відтак, зважаючи на те, що рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 26.08.2024 №654 позивачу безпідставно не було зараховано до стажу державної служби періоди його роботи в органах місцевого самоврядування з 23.06.1997 по 03.12.2020 та необгруновано відмовлено в переведенні на інший вид пенсії, тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вказаного рішення належить задовольнити.
Відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.
Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постановах від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23 та від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.
Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 26.08.2024 №654 з огляду на наявність у ОСОБА_1 умов для реалізації права на одержання пенсії державного службовця згідно із пунктами 10-12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, то дії зобов`язального характеру щодо переведення позивача на пенсію державного службовця за віком з 19.08.2024 (з часу звернення з відповідною заявою) має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності - ГУ ПФУ в Запорізькій області.
Стосовно позовної вимоги в частині здійснити з 19.08.2024 перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням довідок №1538/04-06/2-24 від 14.08.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Любешівською селищною радою, суд зазначає наступне.
Оскільки ГУ ПФУ в Запорізькій області відмовило позивачу у переведенні на пенсію з тих підстав, що ОСОБА_1 не має права на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, у позивача відсутній відповідний стаж державної служби. Саме переведення на пенсію державного службовця здійснено не було. 
Отже, спору щодо розміру пенсії відносно заробітної плати на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало. Довідки №1538/04-06/2-24 від 14.08.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Любешівською селищною радою не були предметом розгляду територіального пенсійного органу. 
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, то відповідно питання розміру пенсії відносно заробітної плати є передчасним.
Таким чином, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволені позовних вимог в цій частині.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправним та скасування рішення №654 від 26.08.2024 ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України від 10.12.2015 №889-VII “Про державну службу” та зобов`язання ГУ ПФУ Запорізькій області перевести позивача з 19.08.2024 на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VII “Про державну службу”, зарахувавши до державної служби ОСОБА_1 період його роботи в органах місцевого самоврядування період з 23.06.1997 по 03.12.2020.
Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року у справі № 140/10807/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга