ЄУН 211/7921/25
Номер провадження 2/211/1052/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 лютого 2026 року  Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
за головуванням судді Гонтар А.Л.
з участю секретаря судового засідання Костяк Д.Л.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради про визначення місця проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся 14 липня 2025 року до Довгинцівського районного суду суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради про визначення місця проживання дитини посилаючись на те, що позивач та відповідач 03.05.2014 року уклали шлюб зареєстрований у Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №241. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти поки, що проживають з відповідачем. Позивач вважає необхідним просити суд визначити місце проживання дитини – сина ОСОБА_5 разом із ним, тому, що дитина зареєстрована за місцем проживання батька, у будинку, що належить йому. ОСОБА_5 дуже прив`язаний до батька, хоче проживати разом з ним. При цьому сторони не перешкоджають спілкуванню дітей між собою, навпаки повністю підтримують таке бажання. Проте сторони проживають окремо. Просить визначити місце проживання дитини разом із батьком.
На підставі ухвали суду від 30 вересня 2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у загальному порядку, призначено підготовче судове засідання на 20 жовтня 2025 року (а.с.23-24).
09 грудня 2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 15 січня 2026 року (а.с.32-33).
Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали та просили суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 із батьком ОСОБА_1 (а.с.38).
У судове засідання відповідач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти позовних вимог позивача (а.с.26,28).
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у їх відсутності (а.с.37).
З огляду на те, що сторони відсутні у судовому засіданні, суд не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, висновує таке.
Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 03 травня 2014 року зареєстрували шлюб, про що у Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено актовий запис №241, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.9).
Від цього шлюбу у сторін народився ІНФОРМАЦІЯ_1 син ОСОБА_3 , про що у Довгинцівському районні у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зроблено відповідний актовий запис № 64, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с.10).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_4 , про що у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 939, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 (а.с.11).
Згідно з актом обстеження умов проживання Служби у справах дітей від 12.01.2026 року, долученого до матеріалів справи, проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , квартира яка належить ОСОБА_2 , в квартирі є все необхідне для дитини відповідного віку. За цією адресою проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.35).
Відповідно до акту обстеження умов проживання Служби у справах дітей від 09.01.2026 року проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_1 , в будинкук, який належить ОСОБА_1 , є все необхідне для дитини відповідного віку. За цією адресою проживають ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.36).
Звертаючись до суду із позовом позивач наполягає на тому, що він ніколи не перешкоджав і не має наміру в подальшому перешкоджати спілкуванню матері з дитиною. Відповідач також не заперечує проти проживання дитини із батьком.
Між сторонами виникли правовідносини щодо визначення місця проживання їх малолітньої дитини, спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.
У частинах 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5ст. 157 цього Кодексу.
Згідно і зст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1ст. 157 СК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та другастатті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити,чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
При розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частини четверта, п`ята статті 19 СК України).
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради надав висновок 29.01.2026 року № 8/28-523 з якого вбачається, що малолітній ОСОБА_8 мешкає разом батьком. Батько наполягає на мешканні дитини з ним, оскілки дитина звикла жити за зазначеною адресою. Малолітній ОСОБА_4 виявив бажання жити з батьком. З огляду на зазначене, орган опіки та піклування вважає за можливим визначити місце проживання дитини з батьком.
Судо встановив, що фактично спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з яким дитина і так фактично проживає і від якого мати дитини не вимагала та не вимагає зміни її місця проживання.
Після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, відповідачка не подала до суду відзив на позовну заяву, у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду зазначеної справи про визначення місця проживання дитини разом з собою, не зверталася, навпаки подала заяву про визнання позову.
Поведінка відповідачки дає суду підстави для висновку про те, що вона не заперечує, щоб було ухвалено рішення про визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із мамою суду не надано.
За встановлених обставин, у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, який фактично проживав і проживає разом з дитиною, між батьками дитини виник спір саме щодо її місця проживання, оскільки мати дитини ОСОБА_2 не вимагала від батька дитини змінити її місце проживання, не порушувала в судовому порядку питання щодо відібрання дитини у позивача, не зверталася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з собою, в заяві не заперечувала проти визначення місця проживання дитини з батьком.
Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання.
При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір.
Зважаючи на встановлені обставини, суд висновує, що вимоги про визначення місця проживання дитини заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та принаймні існувати на час вирішення справи в суді.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд висновує, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради про визначення місця проживання малолітньої дитини не потрібно задовольняти.
Щодо розподілу судових витрат, то ч. 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що в задоволенні позову відмовлено, витрати зі сплати судового збору підлягають покладенню на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 141, 150, 155, 160, 161 СК України, ст. 4, 10 - 13, 76 - 81, 263 - 265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради про визначення місця проживання малолітньої дитини залишити без задоволення.
Рішення судуможе бути оскаржена шляхом подання апеляційно їскарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.Учасник справи, яком у рішення суду не було вручено удень його проголошення або складення, ма єправо напоновлення пропущеногостроку наапеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 12 лютого 2026 року.

Суддя           А.Л.Гонтар