Справа № 465/10427/25 
Провадження 2/465/1787/26 

РІШЕННЯ
іменем України
24.02.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Баран О.І.,
за участі секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Карпової О.В.,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу 
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ),
предмет позову: розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:
18 листопада 2025 року позивач звернулась до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою, у якій просить суд розірвати шлюб, укладений 25.02.2017 Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Львова, Львівської області та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Львова, Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 370
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.11.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 23-24).
Судові засідання призначались неодноразово: 16.12.2025, 02.02.2026 та 24.02.2026.
15 грудня 2025 року (вх.№39540/25) від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю забезпечення ним участі свого представника та наявністю заперечень щодо розірвання шлюбу (а.с. 33).
Крім цього, 15.12.2025 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку із наданням ним правової допомоги під час розгляду кримінальної справи і бажанням відповідача зберегти сім`ю (а.с. 34-37).
Аналогічне клопотання представником відповідача подано на адресу суду 02.02.2026 (а.с. 47-51).
17 лютого 2026 року (вх.№5159/26) представником позивача, адвокатом Карповою О.В., надано на адресу копії термінових заборонних приписів у зв`язку із вчиненням відповідачем насильства відносно позивача. Звернула увагу на невідповідності заявлених намірів відповідача щодо збереження сім`ї, його дійсним намірам щодо залишення у місці спільного проживання. Категорично заперечила у наданні строку на примирення, оскільки позивач вдруге звернулася до суду із указаним позовом і сторони за цей час не примирилися. Крім цього, посилаючись на потерпання від психологічного та фізичного насильства позивача від відповідача, просить у найкоротший строк розглянути справи та ухвалити рішення про розірвання шлюбу (а.с. 52-56). 
У судовому засіданні, яке відбулось 24.02.2026 відповідач заявив клопотання про надання строку для примирення. Мотивуючи подане клопотання обмежився твердження про те, що йому не зрозумілі підстави звернення позивача до суду і зараз він поводить себе достойно.
Позивач у судовому засіданні категорично заперечила проти надання строку на примирення. Зазначила про схильність відповідача до вживання алкоголю та пов`язану із цим зміну його поведінки, схильність до агресії та різне розуміння подружжям поняття достойної поведінки.
У урахуванням думки учасників справи, суд відмовив у задоволенні клопотання про надання строку для примирення.
У судовому засіданні, 24.02.2026 позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. 
Відповідач заперечив проти розірвання шлюбу.
Суд, заслухавши вступне слово учасників, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. 
Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 25.02.2017 Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області вбачається, що  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець міста Львова та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка міста Львова, перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.02.2017, про що зроблено актовий запис №370 (а.с. 5). 
Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис № 403 (а.с. 8).
Як вбачається із матеріалів справи та визнається сторонами, вони спільно фактично проживають за однією адресою: АДРЕСА_3 .
18 грудня 2025 року відносно відповідача видані термінові заборонні приписи, якими його зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи та встановлено заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.
Відповідно до термінових заборонних приписів ОСОБА_2 18.02.2025, близько 20 год. 30 хв., за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно дружини, ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: словесно ображав, нецензурно виражався, погрожував фізичною розправою, шарпав за одяг, чим, зі слів заявниці, завдав шкоди її психологічному здоров`ю у присутності їх малолітньої дитини.
Частиною 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України (надалі – СК України) визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.
Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб.
Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. За приписами частини другої цієї ж статті суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеною у постанові № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) від 15.01.2020.
Cуди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та малолітньої дитини сторін. Позивач, на переконання суду, зважившись вдруге звернутись до суду із позовною заявою про його розірвання, бажає у такий спосіб остаточно припинити шлюбні відносини, та пов`язані із цим шлюбом негативні емоційні переживання, розчарування та страждання.
Відповідач же, із часу звернення позивача до суду (18.11.2025) мав достатньо часу для налагодження відносин із позивачем. Втім, видача термінових заборонних приписів, уже через місяць (18.12.2025) свідчить лише про декларативність заяв відповідача щодо його бажання зберегти сім`ю, а не про відповідність таких заяв його дійсним намірам. Для суду ж, наявність таких приписів вказує на підставність позовних вимог і необхідність прийняття рішення у справі без зайвих зволікань.
Станом на 24.02.2026 минуло понад три місяці з часу звернення позивача до суду і з цього часу подружжя не примирилося, не налагодило свої сімейні відносини і позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову дійшов висновку про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову на відповідача.
Тому суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір, який сплачено при подачі позовної заяви до суду у сумі 1211 грн. 20 коп. (а.с. 4).
Керуючись ст. 4, 10-13, 19, 76-80, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, ЦПК України ст. 56, 104, 105, 110-113 ЦПК України, суд -,

у х в а л и в:
Позовну заяву – задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений 25.02.2017 Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Львова, Львівської області та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Львова, Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 370.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).
Повний текст рішення у справі №465/10427/25 складено 27.02.2026.

Суддя: Баран О.І.