ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 лютого 2026 року місто Київ 
Справа № 356/1158/25
Апеляційне провадження № 33/824/1230/2026
Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Березанського міського суду Київської області від 07 січня 2026 року (у складі судді Лялика Р.М.)
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП

ВСТАНОВИВ 

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 514953 ОСОБА_1 16.11.2025 о 17 годині 30 хвилин в м. Березань по вул. Садова, 2 керував автомобілем «ВАЗ 2104», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до протоколу серії ЕПР № 514941 ОСОБА_1 16.11.2025 о 17 годині 30 хвилин в м. Березань по вул. Садова, 2, керував автомобілем «ВАЗ 2104», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан наркотичного сп`яніння підтверджується висновком Березанської міської лікарні щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Березанський міський суд Київської області постановою від 07 січня 2026 року ОСОБА_1 визнав винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП наклав на нього адміністративне стягнення - штраф в розмірі 2 400 н.м.д.г., що становить 40 800 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу; стягнув на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з такою постановою, ОСОБА_1 15 січня 2026 року подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити, розгляд справи проводити за його відсутності.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП є недоведеною в частині повторності протягом року вчинення правопорушення.
Оскільки працівники поліції належним чином не зафіксували обставин правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то протокол із вказаними у ньому обставинами правопорушення повинен визнаватися недійсним, а провадження закрито за відсутністю складу правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, свого захисника не направив, в апеляційній скарзі просив розгляд апеляційної скарги проводити без його участі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та вмотивованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За змістом п. 2.1. «А» Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тобто за повторне протягом року:
а) керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП);
б) передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП);
в) керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП);
г) керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).
Згідно з п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 514941 від 16.11.2025 року (а.с. 1);
- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.11.2025 року до КНП «Березанська міська лікарня Березанської міської ради» (а.с. 4);
- висновком Березанської міської лікарні щодо результатів медичного огляду водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.11.2025 року (а.с. 5).
- долученим до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом.
Окрім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 514953 від 16.11.2025 року (а.с. 17);
- карткою обліку адміністративного правопорушення від 24.02.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. 20).
Апеляційний суд повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також підтверджуються належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.
Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Заперечуючи щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, апелянтом вказується про відсутність у матеріалах справи доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідно, відсутність диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП в частині повторності протягом року вчинення правопорушення.
Апеляційний суд відхиляє вказані доводи як безпідставні з огляду на таке.
Особливістю повторності в адміністративному деліктному праві, зокрема в правопорушеннях за ч. 5 ст. 126 КУпАП, є пов`язання її наявності з фактом піддання особи адміністративному стягненню, а не з фактичним вчиненням нею однорідних дій повторно.
Повторним відповідно до пункту 2 статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідного правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.
Відповідно до абзацу 2 пункту 3 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).
Згідно з пунктами 4, 5 розділу VII Інструкції поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.
У матеріалах справи міститься картка обліку адміністративного правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 24.02.2025 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, доказів оскарження та скасування цієї постанови ОСОБА_1 не надав.
Вказані обставини також підтверджуються відеозаписом, з якого вбачається зупинення транспортного засобу під керування ОСОБА_1 та встановлення в ході спілкування відсутності в нього права керування транспортним засобом відповідної категорії (тільки подав документи в автошколу) та факт повторності указаного правопорушення.
З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, зокрема в частині повторності керування транспортним засобом за відсутності права керування ним.

Доводи апеляційної скарги в частині незафіксованих обставин правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є також необґрунтованими, оскільки із відеозапису вбачається позитивний результат тесту на наркотичні засоби (18:05), на підставі якого складений висновок, що долучений до матеріалів справи, а також визнання ОСОБА_1 факту щоденного вживання (куріння) коноплі (18:07), наявність якої і виявив тест.
Враховуючи викладене, поза розумним сумнівом доведено вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, розумних сумнів щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП не викликають, порушень щодо порядку отримання доказів, що містяться в матеріалах справи не наводять, що в сукупності свідчить про формальність доводів апеляційної скарги, спрямованих на уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності. 
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП є правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам. 
Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 
4) змінити постанову. 
За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувана постанова - залишається без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Постанову Березанського міського суду Київської області від 07 січня 2026 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Суддя О. В. Желепа