Справа № 344/14146/25 
Провадження № 22-ц/4808/282/26 
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів:     Василишин Л.В., Томин О.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2025 року у справі за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 листопада 2025 року задоволено частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором №1411695 від 31.12.2020 у загальному розмірі 9306 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1839 гривень 81 копійок.
11 листопада 2025 року надійшла заява від представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення із відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» 7 000 (сім тисяч) гривень витрат на правову допомогу.
В задоволенні решти вимог відмовлено.
Додаткове рішення мотивовано тим, що враховуючи особливості предмета спору, складність справи, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, розумності розміру витрат та співмірності з позовом, суд дійшов до висновку про те, що заява представника позивача підлягає частковому задоволенню. Витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10 500 грн. є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Не погодившись із додатковим рішенням суду, відповідач ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом не дотримано норми процесуального та матеріального права, рішення прийняте без всебічного дослідження усіх доказів та без надання їм належної оцінки.
Зокрема, стверджує, що не визнає заявлений позов, доводи та обґрунтування заявлених позовних вимог не відповідають дійсним обставинам справи. Вказує, що є військовослужбовцем, тому має право на списання штрафних санкцій, пені та процентів по кредиту та не сплачувати витрати на правову допомогу. 
Зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, до стягнення з відповідача в силу вимог ст. 141 ЦПК України підлягають судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Враховуючи наведене, просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати.
Позиція інших учасників справи
Представник ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» адвокат Пархомчук Сергій Валерійович подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, зазначає, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено розмір витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, з урахуванням кваліфікації, досвіду та завантаженості адвоката, тому заперечення відповідача щодо недоведеності понесених витрат є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах справи та не підлягають задоволенню. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення – без змін.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частини першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, застосовані норми права та висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
У своїй заяві про стягнення витрат на правову допомогу представник позивача зазначив суму понесених витрат у розмірі 10 500 грн.
Інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» представляв адвокат Пархомчук С.В. на підставі договору про надання правової допомоги. 
Згідно акту про отримання правової допомоги позивачу надано послуги загальною тривалістю 5 годин, а саме 1 година – консультація вартістю 2000 грн., 2.5 години складення та подання до суду позовної заяви вартістю 5000 грн., 1.5 години - інші клопотання, складання процесуальних документів, моніторинг - вартістю 3000 грн., та 500 грн. – канцелярські витрати, відправка поштової кореспонденції. Всього вартість послуг становила 10 500 гривень, на підтвердження сплати яких надано платіжну інструкцію №984.
У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 постанови).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі №910/12876/19.
Суд першої інстанції вважав необґрунтованим розмір витрат на 3500 грн, оскільки витрати в сумі 500 грн (канцелярські витрати, відправка поштової кореспонденції) взагалі нічим не підтверджені, жодних квитанцій не надано, а 3000 грн (інші клопотання, складання процесуальних документів, моніторинг) – не виправдані витрати, так як не зазначено, які саме клопотання, процесуальні документи складав адвокат і для чого, також не зрозуміло для чого здійснювати моніторинг реєстру, якщо всі документи, дати засідань адвокат міг бачити в Електронному кабінеті, та дійшов висновку, що в цій частині вони не підлягають компенсації, бо нараховані безпідставно. І в цій частині додаткове рішення позивачем не оскаржується. Отже, суд стягнув з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн, які вважав обґрунтованими.
Водночас, суд першої інстанції не врахував те, що відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено на 75%, то суд першої інстанції мав застосувати принцип пропорційного стягнення судових витрат та стягнути з відповідача в користь позивача не 7000 грн витрат на правову допомогу, а 5250 грн (7000х75%).
Вищезазначеного суд першої інстанції не врахував, тому оскаржуване додаткове рішення підлягає зміні в частині розміру стягнутих судових витрат на правову допомогу.
Щодо оскарження постанови суду апеляційної інстанції
Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, проте у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2025 року в частині стягнутих з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» судових витрат на правову допомогу змінити, зменшивши суму судових витрат на правову допомогу з 7000 грн до 5250 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий        І.О. Максюта
Судді:         Л.В. Василишин
О.О. Томин