ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/9605/22 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Терлецька О.О., 
Суддя-доповідач Кобаль М.І 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Кобаля М.І.,
суддів Бужак Н.П., Карпушової О.В., 
при секретарі Литвин С.В.
за участю:
представника відповідачів: Дехтярова В.В.,
третьої особи: ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обухівського об`єднаного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Васильківського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Державної міграційної служби України, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
Рух справи.
18.10.2022 до Київського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до Васильківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області (надалі - відповідач 1) та Державної міграційної служби України (надалі - ДМС України та відповідач 2), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачки ОСОБА_1 , - про визнання визначених дій відповідачів протиправними та зобов`язання до вчинення дій (т.1 а.с.2).
10.03.2023 та 31.03.2023 позивачка уточнила позовні вимоги, подавши відповідні заяви, які були прийняті судом першої інстанції (т.1 а.с.117, 162).
З врахуванням вказаних заяв позивачка просить: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає в ухиленні від прийняття документів від позивачки для оформлення обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні; 2) зобов`язати відповідача прийняти від позивачки документи для оформлення обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні; 3) визнати протиправною бездіяльність відповідача-2, що полягає у не розгляді заяви позивачки щодо продовження її перебування в Україні та продовження посвідки; 4) зобов`язати відповідача-2 прийняти рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування позивачки на території України для оформлення обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка законним шляхом прибула у 2021 році до України та в цьому ж році одружилась з ОСОБА_1 , після чого отримала посвідку на тимчасове проживання. Проте, наголошує позивачка, в наслідок закінчення її дії 02.07.2022 році, позивачка зверталась до відповідачів із заявами про вирішення питання щодо продовження дії тимчасового проживання, але їй відмовили у прийнятті від неї документів.
Позивачка пояснила, що добросовісно намагалась отримати законне право далі проживати на території України, для чого вчинила різні дії, в тому числі зверталась 08.06.2022 із запитом до Державної міграційної служби України для отриманням консультації, на що 22.06.2022 отримала офіційну відповідь Державної міграційної служби України, що ДМС тимчасово припинено прийом заяв від громадян російської федерації документів на обмін посвідки на тимчасове проживання. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 р. позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Васильківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області, що полягає в ухиленні від прийняття документів від громадянки російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для оформлення обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні; зобов`язано Васильківський відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області прийняти від громадянки російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документи для оформлення обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні; стягнуто з Васильківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області на користь ОСОБА_2 , судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1986 грн. У задоволені решти позовних вимог - відмовлено (т.1 а.с.231). 
Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції зробив висновок, що відповідачами не доведено належними та допустимими доказами правомірність їх дій та бездіяльності з огляду на вирішення питання про продовження дії посвідки позивачки на тимчасове перебування в Україні чи обміну цього документа на інший документ для законного перебування позивачка на території України. 
При цьому, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині відповідача-2, оскільки позивачем не вказано на порушення, допущені відповідачем-2 відносно позивачки, що унеможливлює відповідно до ст.2 КАС України, застосування судом механізму захисту заявленого порушеного права позивачки. 
Позивачка не оскаржує судове рішення в частині відмовлених позовних вимог, внаслідок чого, суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги відповідача 1. 
19.12.2023 Обухівське об`єднаний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області подав апеляційну скаргу на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 року (т.2 а.с.1). 
У вказаній скарзі зазначено, що Обухівський об`єднаний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області є правонаступником Васильківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, тобто є відповідачем 1 у цій справі. 
Крім того, апелянт просить поновити строк прийняття апеляційної скарги та скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги наступні: є Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Порядок оформлення видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання», затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25.04.2018, відповідно до яких діє посадові особи міграційної служби.
Апелянт зазначає, що звернення позивачки до суду є передчасним, оскільки з інформаційного листа від 02.11.2022 за № 8010.6.2/58364-22, позивачка була документована посвідкою та тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 /, терміном до 02.07.2022, проте згідно листа від 29.10.2022 № 80.3214/1335-22, позивачка до Васильківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області із заявою про обмін посвідки не зверталась.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2023 витребувано справу зі суду першої інстанції (т.2 а.с. 25).
04.04.2024 вказана справа надійшла до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.32). 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2024 відкрито апеляційне провадження та слухання справи призначено у порядку письмового провадження (т.2 а.с. 378, 38). 
29.04.2024 від позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу (т.2 а.с.49).
Позивачка погодилась з рішенням суду першої інстанції, та вважає висновки суду обґрунтованими.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2024 продовжувався строк розгляду справи (т.2 а.с.92).
12.02.2026 ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду слухання справи призначено у відкрите судове засідання на 03.03.2026 (т.2 а.с.107).
У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, третя особа ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Інші учасники справи у судове засідання не заявилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином, що підтверджено належними доказами.
Заяв про відкладення слухання справи сторони, які не заявилися, не подавали. 
Відповідно до положень ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта та третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини справи.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою російської федерації і 08.10.2021 через КПП «Бачівськ» приїхала в Україну.
Вказане підтверджено паспортом позивачки (т.1 а.с.10).
З 16.04.2021 позивачка перебуває у шлюбі з громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказане підтверджено паспортом ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 , виданий 21.08.1914 Васильківським МВ ГУ МВС України в Київській області, та свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_3 , видане Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (т.1 а.с.14-18).
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 значиться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 .
05.07.2021 позивачка отримала посвідку на тимчасове проживання в Україні терміном дії до 02.07.2022 (т.1 а.с. 12).
08.06.2022 позивачка звернулась до Державної міграційної служби України (відповідач 2) з листом наступного змісту: «… після неоднарозових звернень до установ Державної міграційної служби України у м.Києві по вулиці Володимірській, було повідомлено про неможливість продовження посвідки на тимчасове проживання в Україні. На підставі вищенаведеного, прошу надати роз`яснення, чи допомогу, щодо вирішення питання продовження посідки на тимчасове проживання в Україні» (т.1 а.с.20).
До вказаного листа позивачка долучила паспорт рф, посвідку на тимчасове проживання та свідоцтво про шлюб.
23.06.2022 Державна міграційна служба України листом № С-3579-22/8 на зазначений запит позивачки повідомили наступне: «…Ви належите до громадянства країни-агресора… до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, ДМС тимчасово припинено прийом заяв від громадян російської федерації, зокрема, про обмін посвідки на тимчасове проживання, та розроблено проект нормативно-правового акту, який встановлює умови подання громадянами країни-агресора заяв про отримання адміністративних послуг в міграційній сфері, який на сьогодні перебуває у стадії погодження із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.» (т.1 а.с.23).
30.09.2022 Васильківським відділом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області було складено протокол серії ПР МКО№ 001820 та прийнято постанову про притягнення позивачку до відповідальності за ч.1 ст.203 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме за проживання без документів на право проживання в України, та накладено адміністративний штраф у розмірі 5100 грн.
18.10.2022 р. позивачка звернулась до Київського окружного адміністративного суду з цим позовом (первісні позовні вимоги), в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 в ухиленні від прийняття від неї документів для оформлення (продовження) посвідки на тимчасове проживання в Україні (т.1 а.с.2). 
Також, позивачка звернулась Васильківського міськрайонного суду Київської області про скасування постанови Васильківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області від 30.09.2022 щодо притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.203 Кодексу України про адміністративне правопорушення, за проживання без документів на право проживання в України, та накладення адміністративного штрафу у розмірі 5100грн.
Вказана постанова відповідача 1 про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за проживання без документів на право проживання в Україні, була скасована постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2023 у справі № 362/4199/22 (т.1 а.с.156).
Вказаним рішенням встановлено, що позивачка, до закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання, зверталась до міграційних служб з питань про продовження терміну дії цієї посвідки, проте, внаслідок зупинення прийому таких заяв від громадян російської федерації, суд визнав відсутність вини (умисна або необережна) в діях позивачки на отримання документів на право проживання в України.
Вказане судове рішення набрало законної сили.
21.11.2022 відділ централізованого оформлення документів № 3 Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області, номер 80141100000417, склав «Повідомлення про відмову в прийнятті документі» видане ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши про те, що їй відмовлено в прийнятті документів про посвідки на тимчасове проживання у зв`язку з 2» (т.1 а.с.206 зворотній бік).
Вказаний повідомлення про відмову у прийнятті документів підписано начальником Макієнко С.М.
Вказані обставини підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.
Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України, - кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно положень статті 26 Конституції України, - іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI, визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України (надалі - Закон № 3773).
Частиною 1 статті 2 Закону № 3773 встановлено, що правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.
Згідно частин 1 та 3 статті 3 Закону № 3773 іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до ч.14 ст.4 Закону №3773 - іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.
Згідно п.18 ст.1 Закону №3773 - посвідка на тимчасове проживання це документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.
Відповідно до ч.14 ст.5 Закону №3773 - підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування.
Приписами ст.5-1 Закону №3773 передбачено, що строк дії посвідки на тимчасове проживання становить для категорії запитувачів, як позивачка, - один рік. Строк дії посвідки на тимчасове проживання може бути продовжено без обмеження в кількості звернень та за наявності підстав, передбачених законодавством.
Регулювання порядку оформлення і видачі зазначеної вище посвідки здійснюється на правилами Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 №322 (надалі - Постанова №322).
Відповідно до п.1 Постанови №322, - посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.
Згідно п.7 Постанови №322 - обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання (посвідка/фотокартка має пошкодження, що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, дату та місце народження, ким видана посвідка, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження серії та номера, що не дають змогу встановити реквізити посвідки, виправлення, пошкодження, які блокують можливість зчитування, а також внесення змін до інформації безконтактного електронного носія), а також у разі відсутності частини посвідки.
Відповідно п.19 Постанови №322 - у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж протягом останнього дня строку її дії. Якщо до закінчення строку дії посвідки лишилося менш як 15 робочих днів, подання документів для її обміну здійснюється лише до територіального органу / територіального підрозділу ДМС. При цьому територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС здійснюється в установленому законодавством порядку продовження строку тимчасового проживання іноземця або особи без громадянства на період, необхідний для розгляду такої заяви. Посвідка, що підлягає обміну, після приймання документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.
Згідно ч.3 п.21 Постанови №322 - іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених пунктами 17 і 19 цього Порядку.
Відповідно пунктів 53-58 Постанови №322 - видача іноземцеві або особі без громадянства посвідки здійснюється територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС, уповноваженим суб`єктом, який прийняв документи для її оформлення (у тому числі замість втраченої або викраденої), обміну. У разі отримання посвідки законним представником він подає документ, що посвідчує його особу. Для отримання нової посвідки іноземець або особа без громадянства здають посвідку, що подавалася для обміну у випадку, зазначеному в пункті 19 цього Порядку. Під час видачі посвідки проводиться процедура верифікації. Іноземець або особа без громадянства візуально перевіряють персональні дані, внесені до посвідки. До заяви-анкети вносяться: 1) відомості про те, що іноземець або особа без громадянства здала посвідку, із зазначенням реквізитів посвідки (крім випадку, зазначеного в пункті 6 цього Порядку); 2) підпис іноземця або особи без громадянства із зазначенням дати отримання посвідки. Якщо іноземець або особа без громадянства через фізичні вади не може підтвердити власним підписом факт отримання посвідки, працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта робить відмітку про її отримання, зазначає дату видачі посвідки та засвідчує факт видачі власним підписом; 3) прізвище та ініціали, підпис (із зазначенням дати) працівника територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта, на якого згідно з його службовими обов`язками покладено функції з видачі посвідки. У разі коли видача посвідки здійснюється уповноваженим суб`єктом, заява-анкета та додані до неї документи не пізніше наступного робочого дня після дня видачі посвідки передаються територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який її оформив.
Повноваження відповідача щодо спірних правовідносин регулюються Положенням про Державну міграційну службу в Україні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. №360 (далі Положення №360).
Відповідно до частин 1-3 Положення №360, - Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Основними завданнями ДМС є: 1) реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів; 2) внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Відповідно до п.9 ч.4 Положення №360 - ДМС відповідно до покладених на неї завдань приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.
01.11.2022 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 1232 «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану» (надалі - Постанова № 1232). 
Вказана постанова прийнята на виконання статей 12-1 та 20 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", Кабінет Міністрів України. 
Згідно п.1 Постанови № 1232 у період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення або скасування надання територіальними органами/територіальними підрозділами Державної міграційної служби адміністративних послуг громадянам Російської Федерації здійснюється з урахуванням таких особливостей:
розгляд заяв про оформлення дозволу на імміграцію, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання, поданих до набрання чинності цією постановою, зупиняється до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором;
у разі звернення громадянина Російської Федерації із заявою про оформлення дозволу на імміграцію, продовження строку перебування, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання територіальний орган/територіальний підрозділ Державної міграційної служби інформує про відмову в прийнятті документів до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.
Згідно пункту 2 Постанови № 1232 зазначені у пункті 1 цієї постанови обмеження не поширюються на:
осіб, що мають законні підстави для оформлення дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання, передбачені пунктами 4, 6 та 9 частини другої та пунктами 1, 2 та 4 частини третьої статті 4 Закону України "Про імміграцію";
осіб, що мають підстави для оформлення посвідки на тимчасове проживання, передбачені частинами четвертою, п`ятнадцятою, шістнадцятою статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", або інші передбачені цією статтею підстави за умови підтримки їх заяв про оформлення посвідки на тимчасове проживання письмовим клопотанням центрального органу виконавчої влади, до повноваження якого належить сфера діяльності таких осіб;
осіб, що звернулися із заявами про продовження строку перебування в інших випадках, крім передбачених абзацами другим та третім цього пункту, якщо рішення за такими заявами приймаються Головою Державної міграційної служби або його заступниками.
Згідно пункту 3 Постанови № 1232 особи, зазначені в абзаці третьому пункту 2 цієї постанови, повинні протягом 30 днів з дня набрання чинності цією постановою звернутися за обміном посвідки на тимчасове проживання, якщо строк звернення за її обміном настав у період з 24 лютого 2022 р. до дня набрання чинності цією постановою.

Висновки суду.

Зі системного аналізу наведених норм слідує, що внаслідок настання введення в державі воєнного стану через російську агресію, міграційні служби у період з 24.02.2022 року до набрання законної сили Постанови КМУ від 01.11.2022 № 1232, призупинили надання адміністративних послуг громадянам російської федерації з приводу розгляду їх заяв про продовження дії посвідок на тимчасове проживання.
Так, позивачка до 02.07.2022, тобто до закінчення дії її посвідки на тимчасове проживання, а саме 08.06.2022, звернулась до Державної міграційної служби України з листом про надання їй роз`яснення та допомоги, внаслідок того, що регіональні установи міграційної служби Київської області та м.Києва відмовлялись у прийняті у неї документи на продовження дії посвідки на тимчасове проживання, на яке Державна міграційна служба України листом № С-3579-22/8 від 23.06.2022 підтвердила факт тимчасової призупинення надання адміністративних послуг громадянам російської федерації з приводу розгляду їх заяв про продовження дії посвідок на тимчасове проживання.
Вказане підтверджено листом відповідача 2, в якому позивачці роз`яснено, що оскільки вона є громадянкою країни-агресора, то ДМС тимчасово припинило прийом заяв від таких осіб на обмін посвідки на тимчасове проживання.
Крім того, відповідач у цьому листі повідомив позивачці, що здійснюється розробка такого нормативно-правового акту, який встановить інший порядок та умови подання громадянами російської федерації заяв про отримання адміністративних послуг в міграційній сфері.
Вказане підтверджено листом відповідача 2 (т.1 а.с.23).
Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що позивачка до закінчення строку дії її посвідки на тимчасове проживання, вживала заходи щодо отримання документів на право законного перебування на території України, зокрема щодо продовження дії посвідки на тимчасове перебування, проте у період з 24.02.2022 до 01.11.2022 року, міграційні відділення, в тому числі відповідач 1, призупинив надання адміністративних послуг громадянам російської федерації щодо розгляду їх заяв з приводу продовження дії посвідок на тимчасове проживання.
Апелянтом вказаний висновок не спростовано. 
Крім того, про це заявлялось відповідачем 2 у відзиві на позовні вимоги у суді першої інстанції (т.1 а.с.176).
Також, заслуговує на увагу факт незаконного притягнення позивачки до відповідальності за ч.1 ст.203 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме за проживання без документів на право проживання в України, та накладення на неї адміністративного штрафу у розмірі 5100грн.
Цей факт підтверджений судовим рішенням, а саме постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2023 у справі № 362/4199/22 (т.1 а.с.156).
Згідно цього судового рішення постанова Васильківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області від 30.09.2022 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.203 Кодексу України про адміністративне правопорушення, визнана протиправною та скасована.
Цим рішення встановлені обставини, що позивачка, до закінчення терміну дії її посвідки на тимчасове проживання, зверталась до міграційних служб з питань про продовження терміну дії цієї посвідки, проте, її документи не прийнято внаслідок зупинення прийому таких заяв від громадян російської федерації, отже, суд визнав відсутність вини (умисна або необережна) в діях позивачки щодо отримання документів на право проживання в України.
Частиною 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, керуючись ч.4 ст.78 КАС України, суд першої інстанції прийняв до уваги цей факт, який вже не потребує доказуванню, що відсутня вина позивачки щодо неотримання до спливу дії посвідки на тимчасове проживання, іншої посвідки на тимчасове проживання чи подачі нею заяви на продовження дії цієї посвідки. 
Крім того, заслуговують на уваги такі обставини, що позивачка звернулась з цим позовом до суду 18.10.2022, тобто до набрання законної сили Постанови КМУ № 1232 від 01.11.2022, і просила прийняти від неї документи на продовження дії посвідки на тимчасове проживання.
Так, матеріалами справи підтверджено, що 21.11.2022 відділ централізованого оформлення документів № 3 Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області, номер 80141100000417, склав «Повідомлення про відмову в прийнятті документі» видане ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши про те, що їй відмовлено в прийнятті документів про посвідки на тимчасове проживання у зв`язку з 2» (т.1 а.с.206 зворотній бік).
Вказане повідомлення про відмову у прийнятті документів підписано начальником Макієнко С.М.
Отже, вже під час дії Постанови № 1232 від 01.11.2022 позивачці було відмовлено у прийнятті від неї документів на оформлення чи продовження дії посвідки на тимчасове проживання.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині протиправності дій/бездіяльності відповідача 1, що полягає в ухиленні від прийняття документів від громадянки російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для оформлення подовження дії посвідки на тимчасове проживання в Україні.
Стаття 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частина 2 цієї статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, абзацом 2 частини 2 статті 77 КАС України чітко визначено, що відповідачі мали надати суду першої інстанції усі наявні у них докази, які суд першої інстанції оцінює при прийнятті рішення у справі.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що немає підстав з власної ініціативи витребувати у відповідачів будь-які додаткові документи, оскільки відповідно до вказаних норм закону, відповідачі зобов`язані були надати усі документи суду першої інстанції, і частиною 1 статті 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції розглядає справу у межах доводів апеляційної скарги на підставі тих доказів, які вже є в матеріалах справи, підстав для витребування додаткових доказів не має. 
Інформаційні листи від 02.11.2022 за № 8010.6.2/58364-22 та від 29.10.2022 № 80.3214/1335-22, на які посилався апелянт, не є належними доказами, з огляду на положення ст.77 КАС України, оскільки не спростовують вищезазначені обставини справи і не спростовують правильні висновки суду першої інстанції. 
Отже, з урахуванням вказаних обставин і наданих доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог і доведеність їх належними та допустимими доказами, зокрема щодо бездіяльності Васильківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області, що полягає в ухиленні від прийняття документів від громадянки російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для оформлення обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні.
Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, слід констатувати, що суд першої інстанції для захисту прав позивачки обрав правильний спосіб відновлення порушеного права, а саме зобов`язав відповідача 1 прийняти від позивачки документи для оформлення обміну (продовження дії) посвідки на тимчасове проживання в Україні, оскільки такий спосіб не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, і відповідач отримавши пакет документів при цьому може прийняти будь яке рішення чи продовжити чи відмовити у продовженні, з урахуванням того пакета документів, який буде подано позивачкою і які будуть для цього підстави.
Отже, суд першої інстанції обрав правильний спосіб відновлення порушеного права позивачки, якій відповідає завданню адміністративного судочинства, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спору у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичної особи з боку суб`єкта владних повноважень. 
Так, не вирішення питання про продовження позивачці дії посвідки на тимчасове проживання в України автоматично тягне її видворення за межі України в державу її походження, тобто в державу агресор.
Щодо всіх інших доводів апелянта, колегія суддів наголошує, що рішенням ЄСПЛ у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. 
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 
Отже, всі інші доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Справу розглянуто в межах доводів апеляційної скарги.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
У справі суддею Кобалем М.І. заявлено окрему думку, яка буде викладена окремим документом.
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу Обухівського об`єднаного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

О.В. Карпушова

Повний текст виготовлено 09.03.2026 року