Справа № 168/206/26
Провадження № 2/168/202/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі
головуючого-судді Хаврони О.Й.,
з участю: секретаря Островерхої Т.С.,
розглянувши в селищі Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі ТОВ «Факторинг Партнерс») через систему «Електронний суд» звернулося з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №4516792 від 25.07.2021 року укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») в загальному розмірі 42645 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.07.2021 року ТОВ «Авентус Україна» і відповідач ОСОБА_1 уклали у формі електронного документа з використанням електронного підпису договір про надання споживчого кредиту №4516792, на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 15000 грн., шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок за номером електронного платіжного засобу банківської картки строком на 30 днів, зі сплатою процентів за стандартною ставкою 1,90% в день. 10.02.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» укладено договір №ФК 10-02/23, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» права вимоги за кредитними договорами, у т.ч. за кредитним договором № 4516792. 07.11.2025 між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір №07-11/25, відповідно до якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами, у т.ч. за кредитним договором № 4516792.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань позивач просить стягнути з ОСОБА_1 42645 грн. кредитної заборгованості, 2662,40 грн. судового збору та 16000 грн. витрат на правничу допомогу.
Ухвалою судді від 11.03.2026 року провадження у справі відкрито та розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розглядати справу у його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, відповідно до положень ч.8 ст.128 ЦПК України належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та будь-яких клопотань не подала, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК).
Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК).
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.
25.07.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно на веб сайті https://credіtplus.ua, в електронній формі укладений договір про надання споживчого кредиту №4516792.
Відповідачем ОСОБА_1 кредитний договір підписаний 25.07.2021 о 13:43 год електронним підписом відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора М256581 в особистому кабінеті на тексті узгодженого сторонами договору, що відповідає вимогам п.10.6 кредитного договору.
За умовами договору:
-кредит надається на особисті потреби ( п.1.6)
-сума кредиту 15000 грн (п.1.3),
-кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту (п.2.1).
-строк кредиту 30 днів і може бути продовжений у порядку і на умовах визначених в Розділі 4 договору (п.1.4), а саме згідно з п. 4.3.1 - п. 4.4 Кредитного договору сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до п.п. 4.2.2 - 4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п. 4.2 Договору. Вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту, Сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля Сторін передбачена в п.4.2 Договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п.4.3 Договору - письмово цим Договором, що відповідає вимогам, встановленим ст.207 ЦК України до письмової форми правочину.
-Відповідно до п. 4.2, п. 4.2.1 - п. 4.2.2, п. 4.2.4 Кредитного договору порядок продовження строку кредиту за ініціативою Споживача (далі - пролонгація): споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до пп.4.2.2. Договору. Пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем. Якщо Споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, Споживач зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із вказаних нижче способів: перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в Особистому кабінеті в Розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства info@creditplus.ua (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на Веб-сайті в Розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений Споживачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом. У випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) Споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення Споживачем дій, зазначених в п.п.4.2.2 цього пункту Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті.
-процентна ставка фіксована. Стандартна процентна ставка 1,90% в день, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Знижена процентна ставка 0,95% в день застосовується, якщо споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 договору, або протягом 3-х календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач, як учасник лояльності, отримає знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більш ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється сама на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для споживача лише, як для учасника програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Якщо споживач є учасником програми лояльності розмір зниженої процентної ставки зазначений в Договорі має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в Договорі. Якщо споживач не є учасником програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, у зв`язку з чим цей підпункт Договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для споживача (п.1.5.1, п.1.5.2).
-нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та або у році, тобто метод «факт/факт» ( п.3.1).
-Додатком №1 до договору, який згідно з п.10.11 договору є невід`ємною його частиною, погоджений Графік платежів та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
ТОВ «Авентус Україна» виконало зобов`язання за договором і перерахувало 25.07.2021 року на зазначену відповідачем у договорі про споживчий кредит платіжну карту НОМЕР_1 кошти у розмірі 15000 грн, що підтверджено інформацією ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 18864 від 22.12.2025 року і розрахунком заборгованості (карткою обліку договору).
За умовами договору пролонгація за ініціативою споживача строком не обмежена, тоді як автопролонгація можлива не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.
Згідно з розрахунком ТОВ «Авентус Україна» ОСОБА_1 за перших 30 днів строку кредитування в період з 25.07.2021 року до 23.08.2021 року (30 календарних днів) нараховані проценти за зниженою ставкою 0,95% в день (142,50 грн в день), в розмірі 4275 грн (15000 грн (тіло кредиту) х0,95% (знижена процентна ставка)х30 днів (строк кредитування).
24.08.2021 року відповідач вчинила дії для пролонгації строку кредитування на 30 днів, сплативши 4275 грн процентів.
Оскільки відповідачем не виконані умови визначені у п.п.1.5.1 Договору (не здійснене повне відшкодування кредитної заборгованості), у період пролонгації за ініціативою відповідача до 21.09.2021 року ОСОБА_1 нараховані проценти за стандартною процентною ставкою 1,90% в день, тобто по 285 грн в день (15000 грн (тіло кредиту) х 1,90% (стандартна процентна ставка)=285 грн).
21.09.2021 року відповідач вчинила дії для пролонгації строку кредитування ще на 30 днів, сплативши 7980 грн на повернення процентів.
В період пролонгації договору до 21.10.2021 року відповідачу нараховані проценти за ставкою 1,90 % в день.
21.10.2021 року відповідач сплатила 8550 грн. процентів, чим пролонгувала строк дії договору ще на 30 днів - до 19.11.2021, у цей період відсотки їй були нараховані за стандартною процентною ставкою 1,90% в день.
19.11.2021 року відповідач, сплативши 8265 грн процентів, знову пролонгувала строк дії договору ще на 30 днів, тобто до 18.12.2021 року. У цей період проценти їй нараховувалися за ставкою 1,90% в день (стандартна процентна ставка).
Починаючи з 19.12.2021 року і упродовж 68 календарних днів (до 24.02.2022 року) ТОВ «Авентус Україна» нараховувало відповідачу проценти за стандартною процентною ставкою - 1,90% в день.
У подальшому ТОВ «Авентус Україна» проценти відповідачу не нараховувало.
Загальний розмір заборгованості відповідача перед ТОВ «Авентус Україна», з урахуванням вчинених відповідачем платежів, складає 42645 грн, з них 15000 грн. тіло кредиту, 27645 грн. проценти за правомірне користування кредитом. Такі нарахування процентів відповідають умовам договору про споживчий кредит №4516792.
10.02.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладено договір факторингу №ФК 10-02/23, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» право грошової вимоги до боржників згідно з реєстру боржників. В матеріалах справи наявний акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №ФК 10-02/23 від 10.02.2023, платіжне доручення.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №ФК 10-02/23 від 10.02.2023, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4516792 на загальну суму заборгованості 42645 грн, яка складається з: 15000 заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 27645 грн - заборгованість за нарахованими процентами.
Також матеріалами справи підтверджено, що 07.11.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 07-11/25, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до боржників зазначених у реєстрі заборгованостей.
В матеріалах справи наявний акт прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу №07-11/25 від 07.11.2025 року, платіжне доручення.
Відповідно до витягу з реєстру заборгованостей до договору факторингу №07-11/25 від 07.11.2025 року, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4516792 на загальну суму заборгованості 42645 грн, яка складається з: 15000 заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 27645 грн - заборгованість за нарахованими процентами.
Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 626, 628 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ст.207 ЦК України).
В силу ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закону).
Відповідно до ст.3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Відповідно до ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч.6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
У постанові від 07.04.2021 року у справі №623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора.
Укладений між ТОВ «Авентус Україна» і ОСОБА_1 договір №4516792 від 25.07.2021 року підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису і за формою відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».
Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідач, підписавши договір, не лише погодила його умови, але й скористалася кредитними коштами, які перераховані на вказаний нею картковий рахунок, а також здійснювала платежі на повернення процентів і для пролонгації строку кредитування.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» на підставі договорів відступлення прав вимоги набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит.
Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.
Позивач довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів в розмірі 15000 грн.
Відповідач розмір заборгованості за тілом кредиту не спростувала.
Крім тіла кредиту, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 42645 грн.
Відповідно до ст. 536 ЦК України боржник зобов`язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Ст. 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок сплати яких визначаються договором.
Згідно з умовами укладеного сторонами договору, процентна ставка є фіксованою та становить 1,90 % в день як стандартна ставка, яка застосовується протягом строку кредитування, а також у періоди пролонгації та автопролонгації у випадку невиконання позичальником умов для застосування зниженої ставки. Нарахування процентів здійснюється на фактичний залишок заборгованості за кожен день користування кредитом (п. 3.1 договору).
Судом встановлено, що відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними, при цьому не здійснила повного повернення кредиту у строки, передбачені договором, та не виконала умови для припинення нарахування процентів за стандартною ставкою. Натомість відповідач неодноразово ініціювала пролонгацію строку кредитування шляхом здійснення часткових платежів, що відповідно до умов договору підтверджує її волевиявлення на продовження строку користування кредитом та погодження з умовами нарахування процентів.
Матеріалами справи підтверджується, що проценти нараховано виключно у межах погодженого сторонами строку користування кредитом з урахуванням пролонгацій та автопролонгації, які прямо передбачені договором та є способом зміни строку виконання зобов`язання за згодою сторін. Таким чином, нарахування процентів здійснювалося у період правомірного користування кредитними коштами.
Водночас суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц щодо застосування ст.1048 ЦК України, відповідно до якої проценти за користування кредитом нараховуються за період правомірного користування коштами в межах строку дії договору, а після настання прострочення застосуванню підлягають положення ст. 625 ЦК України. 
У даному випадку нарахування процентів позивачем здійснювалося саме в межах строку дії кредитного договору з урахуванням його пролонгацій та автопролонгації, що виключає їх кваліфікацію як санкційних нарахувань.
Суд також бере до уваги, що відповідач не надала суду жодного контррозрахунку заборгованості, не спростувала правильність нарахування процентів та не довела їх невідповідність умовам договору або вимогам закону.
За таких обставин суд доходить висновку, що нарахування процентів у розмірі 42645 грн здійснено позивачем у відповідності до умов укладеного між сторонами договору, положень ст. 536, 1048, 1056-1 ЦК України, а тому вимоги про їх стягнення є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2662,40 грн, сплачений за ставкою 0,8 за подання позову за допомогою системи «Електронний суд».
До судових витрат також відносяться витрати на правничу допомогу (ст.133 ЦПК України).
Позивачем заявлено до стягнення 16000 грн витрат на правничу допомогу. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надані: договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року між ТОВ «Факторинг Партнерс» і адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявка на надання юридичної допомоги №1924 від 01.01.2026 року у справі щодо ОСОБА_1 , витяг з Акту наданих послуг №27 від 30.01.2026 з погодженим переліком послуг та їх вартістю: усна консультація з вивчення документів упродовж 2 годин вартість по 2000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду вартістю 12000 грн (3000 грн х4 години).
Фактично послуги адвоката позивачем на час ухвалення судового рішення не оплачені.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України зазначені витрати на професійну правничу допомогу несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами (ст.133, ст 141 ЦПК України)
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 227/2301/21 містяться правові висновки, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.
Обсяг і розмір витрат на правничу допомогу входить в предмет доказування.
Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Однак для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18)
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
-чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
- поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
- дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Крім того, відповідно до ст.137 ЦПК України суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони за критерієм співмірності із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг)
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг)
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі визначених у ст.137, 141 ЦПК України критеріїв.
Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, №37246/04).
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Позивачем включені до відшкодування послуги з усної консультації, які на переконання суду є складовою складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду.
Крім того, враховуючи характер спірних правовідносин, малозначність справи, розмір заявленої кредитної заборгованості, обсяг правничої допомоги, яка реально та фактично була необхідною для захисту інтересів позивача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає двом годинам роботи вартістю по 3000 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. 512, 514, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 634, 1054, 1056-1 ЦК України та керуючись ст.ст. 137, 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 282, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитним договором № 4516792 від 25.07.2021 року в розмірі 42645 (сорок дві тисячі шістсот сорок п`ять) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) грн. та судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених Цивільним процесуальним кодексом України строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», адреса місця знаходження: вул. Ґедройця Єжи, 6 офіс 521, м.Київ, код ЄДРПОУ 42640371.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне рішення суду складене 15.04.2026 року.

Суддя	  	О.  Й.  Хаврона