Справа № 740/6791/25 
Провадження № 2/740/509/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року       місто Ніжин   
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Гагаріної Т.О.,
з участю секретаря Мартиненко Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ніжині цивільну справу за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності, -
встановив:

28.11.2025 позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок. 
Позов мотивували тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір, голова якого ОСОБА_3 . Крім нього, у будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 – дружина голови двору, ОСОБА_5 – дочка, ОСОБА_2 – син. 
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті відкрилась спадщина на частку даного житлового будинку. Спадщину після його смерті прийняли його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_2 , але не оформили спадкові права.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . До складу спадщини фактично увійшло 3/8 частки житлового будинку, яка складалася із частки її як члена колгоспного двору та 1/8 частка яку вона фактично прийняла після смерті чоловіка. Спадщину після її смерті прийняла її дочка ОСОБА_1 , а син ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини на користь сестри ОСОБА_1 . Нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, так як житловий будинок належить колгоспному двору.
Позивачі у судове засідання не з`явилися. У позовній заяві позивачі просили розгляд справи провести без їх участі. 
Відповідач – Вертіївська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області в особі голови Лозяна Ф.М. у заяві від 12.12.2025 просив справу розглянути без участі їх представника за наявними у справі доказами, поясненнями.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.
Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.09.2021 (а.с.4).
Відповідно довідки № 136 від 30.10.2025 Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті та протягом 6 місяців з дня смерті за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 – дружина, ОСОБА_2 – син, ОСОБА_6 – онук (а.с.11).
З копії спадкової справи № 57/2022 вбачається, що спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 прийняли син ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_4 , шляхом звернення із заявою до нотаріуса. Інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 відмовилася від прийняття спадщини. фактично прийняла спадщину.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 07.01.2025 (а.с.5).
Спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка складається зокрема з частки будинку АДРЕСА_1 , прийняла її дочка ОСОБА_1 , що підтверджується копією спадкової справи. Інший спадкоємець її син ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини.
Відповідно довідки № 112 від 11.08.2025 Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 відносився до типу колгоспного двору. На вказану дату в цьому дворі були зареєстровані: ОСОБА_3 – голова колгоспного двору, ОСОБА_4 – дружина голови двору, ОСОБА_2 – син, ОСОБА_5 – дочка (а.с.10).
З довідки, виданої КП «Ніжинське МБТІ» Чернігівської обласної ради № 01357 від 14.08.2025 вбачається, що станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.9).
До кінця 2012 року питання переведення колгоспного двору до категорії двору, що належить громадянину, з видачею свідоцтва про право власності на будинок, вирішувалося органами місцевого самоврядування, а КП «Ніжинське бюро технічної інвентаризації» виготовляло документи про право власності і реєструвало будинок за громадянином. Тепер БТІ не мають такого права і як результат право приватної власності на будинок, який є складовою частиною колгоспного двору, може бути визнане тільки судовим рішенням.
Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.
Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.
Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.
Відповідно до п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.
Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.
Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року такими, що не втратили право на майно колгоспного двору вважалися всі особи, що мешкали та були прописані в домоволодінні розташованому за адресою: будинок АДРЕСА_1 .
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.
Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.
Отже, житловий будинок було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору.
Таким чином, право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/4 частці кожного.
Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 належало право власності на 1/4 частину майна у колгоспному дворі кожному, як їх членам, що не втратили право на частку в їх майні.
Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою сільради та матеріалами із копії спадкової справи, заведеної до майна померлого ОСОБА_3 .
Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла її дочка ОСОБА_1 , що підтверджується копією спадкової справи.
Зміна прізвища позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_7 підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.18).
З постановами приватного нотаріуса Чумак Л.В. від 13.11.2025 та 26.11.2025 вбачається, що позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.6-7).
Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно ст.ст.41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст.392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.
Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спащини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір.
З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 5/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Позивачі: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Вертіївська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області, код ЄДРПОУ 04414313, адреса: Чернігівська область, Ніжинський район, с.Вертіївка, вул. Миру, буд.№ 126.

Суддя Т.О. Гагаріна