Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/78/26
Провадження № 2/332/1347/26

Рішення
Іменем України

13 квітня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: 
головуючого судді: Яцуна О.С.,
при секретарі судового засідання: Дубачовій А.А.,
за участю:
представника позивача: Пилипчука С.В.,
представника відповідача:   адвоката Яреська Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:
У січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначено, що:
-19.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем укладено договір № 2026326367848, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит в сумі 4 900,00 грн зі строком кредитування 16 днів, відсоткова ставка – 2,00% за кожен день користування кредитом;
-05.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем укладено договір № 2103635609048, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит в сумі 1 900,00 грн зі строком кредитування 7 днів, відсоткова ставка – 2,00% за кожен день користування кредитом;
-13.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір № 4145278, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит в сумі 6 000,00 грн зі строком кредитування 30 днів, відсоткова ставка – 1,90% за кожен день користування кредитом;
-16.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем укладено договір № 3009105, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит в сумі 8 000,00 грн зі строком кредитування 30 днів, відсоткова ставка – 1,05% за кожен день користування кредитом, комісія – 616,00 грн одноразово.
01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 1-12, за яким ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до відповідача за договорами № 2026326367848 від 19.09.2020 та № 2103635609048 від 05.02.2021.
30.12.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 30-12/2021-21, за яким ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до відповідача за договором № 4145278 від 13.05.2021.
26.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83, за яким ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до відповідача за договором № 3009105 від 16.01.2021.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до відповідача за договорами № 2103635609048 від 05.02.2021, № 4145278 від 13.05.2021 та № 3009105 від 16.01.2021.
10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до відповідача за договором № 2026326367848 від 19.09.2020.
Позивач, посилаючись на ст. ст. 525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України та умови договорів, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості в загальному розмірі 77 365,59 грн, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн.
Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, через свого представника – адвоката Яреська Т.В., подала до суду відзив, в якому зазначила про те, що позовні вимоги нею визнаються частково, лише в сумі 9 622,85 грн за Договором № 4145278 від 13.05.2021. У задоволенні інших вимог просила відмовити та стягнути з позивача на її користь понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 8 756,00 грн у разі задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» в розмірах, згідно її розрахунків. Також зазначила, що вона визнає факт укладення всіх договорів, факт отримання та користування коштами. Нею також не оспорюються факти відступлення прав вимоги до неї від первісних стягувачів до позивача. Відповідач не погоджується з розрахунками заборгованості за договорами № № 1, 2 та 4, оскільки за цими договорами проценти нараховувались поза межами строків кредитування, за ними рахується переплата, адже кошти, що вносились нею в рахунок погашення заборгованості за умовами договору в межах строку кредитування, були розподілені за іншими призначеннями, що вбачається з розрахунків заборгованості, долучених позивачем. За договором № 3 існує заборгованість, адже відповідачем в рахунок її погашення не було здійснено жодного платежу. Однак, ця заборгованість є меншою, ніж визначив позивач. Крім того, за цим договором відповідач погоджується з нарахуванням 3% річних та інфляційних втрат. Вимога щодо нарахування комісій є нікчемною, а тому вона також не підлягає задоволенню. Розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу є явно завищеним, необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним трудовим витратам, складності справи, принципам розумності та справедливості, адже дана категорія справ є однотипною, вона не потребує кожного разу окремого та детального аналізу.
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, доводи якої в узагальненні аналогічним тим, що викладені у позові.
Від представника відповідача надійшли заперечення, доводи яких в узагальненні аналогічним тим, що викладені у відзиві.
В судовому засіданні, що було призначено на 07.04.2026, представник позивача просив суд задовольнити позов у повному обсязі з підстав, викладених в ньому та у відповіді на відзив.
Представник відповідача просив задовольнити вимоги частково, з врахуванням письмової позиції, викладеній у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.
Суд, з`ясувавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи, всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 19.09.2020 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем укладено договір № 2026326367848, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит в сумі 4 900,00 грн зі строком кредитування 16 днів, відсоткова ставка – 2,00% за кожен день користування кредитом (т. 1 а.с. 36-зворот – 39).
Відповідачем також підписані Заява-Анкета, графік платежів та паспорт споживчого кредиту, що є додатками до вищевказаного договору (т. 1 а.с. 39-41).
Послідовний алгоритм дій відповідача вбачається з Інформації щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладення електронного договору (т. 1 а.с. 42).
05.02.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем укладено договір № 2103635609048, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит в сумі 1 900,00 грн зі строком кредитування 7 днів, відсоткова ставка – 2,00% за кожен день користування кредитом (т. 1 а.с. 70-зворот – 72).
Відповідачем також підписані Заява-Анкета, графік платежів та паспорт споживчого кредиту, що є додатками до вищевказаного договору (т. 1 а.с. 73-75).
Послідовний алгоритм дій відповідача вбачається з Інформації щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладення електронного договору (т. 1 а.с. 76).
13.05.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір № 4145278, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит в сумі 6 000,00 грн зі строком кредитування 30 днів, відсоткова ставка – 1,90% за кожен день користування кредитом (т. 1 а.с. 49-зворот – 53).
Відповідачем також підписані таблиця обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, що є додатками до вищевказаного договору (т. 1 а.с. 54-56).
16.01.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір № 3009105, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит в сумі 8 000,00 грн зі строком кредитування 30 днів, відсоткова ставка – 1,05% за кожен день користування кредитом, комісія – 616,00 грн одноразово (т. 1 а.с. 22-25).
Відповідачем також підписані Заява-Анкета, графік платежів та паспорт споживчого кредиту, що є додатками до вищевказаного договору (т. 1 а.с. 26-28).
01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 1-12, за яким ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до відповідача за договорами № 2026326367848 від 19.09.2020 та № 2103635609048 від 05.02.2021 (т. 1 а.с. 91-95).
Перехід права вимоги, зокрема, до відповідача також підтверджується копіями реєстру боржників та витягів з реєстру боржників (т. 1 а.с. 101-103, 104-105).
30.12.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 30-12/2021-21, за яким ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до відповідача за договором № 4145278 від 13.05.2021 (т. 1 а.с. 106-110).
Перехід права вимоги, зокрема, до відповідача також підтверджується копіями реєстру боржників та витягу з реєстру боржників (т. 1 а.с. 116-118).
26.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83, за яким ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до відповідача за договором № 3009105 від 16.01.2021 (т. 1 а.с. 119-123).
Перехід права вимоги, зокрема, до відповідача також підтверджується копіями реєстру боржників та витягу з реєстру боржників (т. 1 а.с. 130-132).
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до відповідача за договорами № 2103635609048 від 05.02.2021, № 4145278 від 13.05.2021 та № 3009105 від 16.01.2021 (т. 1 а.с. 133-138).
Перехід права вимоги, зокрема, до відповідача також підтверджується копіями реєстру боржників та витягів з реєстру боржників (т. 1 а.с. 146-148, 149-151).
10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до відповідача за договором № 2026326367848 від 19.09.2020 (т. 1 а.с. 152-157).
Перехід права вимоги, зокрема, до відповідача також підтверджується копіями реєстру боржників та витягу з реєстру боржників (т. 1 а.с. 167-зворот – 169, 170).
Перерахування коштів відповідачеві за договорами підтверджується квитанцією від 16.01.2021 на суму 8 000,00 грн (т. 1 а.с. 33), листом від 02.10.2025 про підтвердження транзакції 19.09.2020 на суму 4 900,00 грн (т. 1 а.с. 45-зворот), листами від 12.06.2024 та 08.07.2024 про підтвердження транзакції 13.05.2021 на суму 6 000,00 грн (т. 1 а.с. 61-62, 63).
Тобто вбачається, що первісні стягувачі зі свого боку виконали зобов`язання, надавши відповідачеві кредитні кошти, а відповідач, в порушення норм закону та умов договорів, зобов`язання за договорами належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на день звернення до суду з даним позовом має наступну заборгованість:
-за договором № 2026326367848 від 19.09.2020 в розмірі 17 898,80 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту – 4 900,00 грн; 12 998,80 грн – заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;
-за договором № 2103635609048 від 05.02.2021 в розмірі 22 671,18 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту – 1 900,00 грн; 20 771,18 грн – заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;
-за договором № 4145278 від 13.05.2021 в розмірі 19 882,85 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту – 6 000,00 грн; 13 680,00 грн – заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; інфляційних збитків – 175,24 грн; 3% річних – 27,61 грн;
-за договором № 3009105 від 16.01.2021 в розмірі 16 912,76 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту – 4 044,00 грн; 12 252,76 грн – заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; заборгованості за комісіями – 616,00 грн.
Загальна сума, що підлягає до стягнення, становить 77 365,59 грн.
Вищевказані суми заборгованостей підтверджуються розрахунками заборгованості (т. 1 а.с. 46-49, 80-82, 64-69, 33-зворот – 36).
Приписами ч. 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (надалі – Закон), електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону).
У відповідності до ч. 12 ст. 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону).
Наведене знаходить своє підтвердження у постановах Верховного Суду по справах № 732/670/ від 19.09.09.2020, № 524/5556/19 від 12.01.2021.
Щодо відступлення права вимоги, суд зазначає, що згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.
Судом в ході розгляду справи встановлено, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування», ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «Мілоан», ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» мали цивільну правоздатність та дієздатність на укладення договорів, відповідно, виходячи з вищенаведеного, судом встановлені факти укладення договорів факторингів на законних підставах, визначених чинним цивільним законодавством.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до відповідача є законними, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами.
Щодо договору № 2026326367848 від 19.09.2020, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 надано кредит в сумі 4 900,00 грн (п. 1.1 Договору) зі строком кредитування 16 днів (п. 1.3 Договору), відсоткова ставка – 2,00% за кожен день користування кредитом (пп. «а» п. 1.4 Договору).
Таким чином, за умовами договору, загальна сума заборгованості, що повинна підлягати стягненню з відповідача на користь позивача, становить 6 468,00 грн, з яких тіло кредиту – 4 900,00 грн; проценти – 1 568,00 грн.
Як вбачається з розрахунку, загальна заборгованість відповідача становить 17 898,80 грн. Поряд з цим, з розрахунку також вбачається і здійснення нею платежів на загальну суму 21 214,96 грн. З наведеного вбачається, що відповідач лише сплачувала заборгованість по кредитному договору, це не свідчить про пролонгацію кредитного договору в розумінні умов, зазначених в ньому і ці кошти повинні були зараховуватися на погашення тіла кредиту та процентів лише в межах строку кредитування, що за висновками суду є обмеженим. Кошти, внесені відповідачем в період з 05.10.2020 по 30.11.2021 включно, в сумі 21 214,96 грн не лише погасили заборгованість за кредитним договором, але й утворили переплату за ним в сумі 14 746,96 грн.
Щодо договору № 2103635609048 від 05.02.2021, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 надано кредит в сумі 1 900,00 грн (п. 1.1 Договору) зі строком кредитування 7 днів (п. 1.3 Договору), відсоткова ставка – 2,00% за кожен день користування кредитом (пп. «а» п. 1.4 Договору).
Таким чином, за умовами договору, загальна сума заборгованості, що повинна підлягати стягненню з відповідача на користь позивача, становить 2 166,00 грн, з яких тіло кредиту – 1 900,00 грн; проценти – 266,00 грн.
Як вбачається з розрахунку, загальна заборгованість відповідача становить 22 671,18 грн. Поряд з цим, з розрахунку також вбачається і здійснення нею платежів на загальну суму 4 066,76 грн. З наведеного вбачається, що відповідач лише сплачувала заборгованість по кредитному договору, це не свідчить про пролонгацію кредитного договору в розумінні умов, зазначених в ньому і ці кошти повинні були зараховуватися на погашення тіла кредиту та процентів лише в межах строку кредитування, що за висновками суду є обмеженим. Кошти, внесені відповідачем в період з 12.02.2021 по 30.11.2021 включно, в сумі 4 066,76 грн не лише погасили заборгованість за кредитним договором, але й утворили переплату за ним в сумі 1 900,76 грн.
Щодо договору № 4145278 від 13.05.2021, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 надано кредит в сумі 6 000,00 грн (п. 1.3 Договору) зі строком кредитування 30 днів (п. 1.4 Договору), відсоткова ставка – 1,90% за кожен день користування кредитом (п. 1.5.1 Договору).
Таким чином, за умовами договору, загальна сума заборгованості, що повинна підлягати стягненню з відповідача на користь позивача, становить 9 420,00 грн, з яких тіло кредиту – 6 000,00 грн; проценти – 3 420,00 грн.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем не було здійснено жодного платежу в рахунок погашення заборгованості, а тому суд дійшов до висновку, що за цим договором з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 9 420,00 грн.
Поряд з тим, за цим договором підлягає стягненню і сума інфляційних втрат в розмірі 175,24 грн та 3% річних в розмірі 27,61 грн, з огляду на таке.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України), за що настають правові наслідки, визначені ст. 611 ЦК України.
Приписами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно правової позиції Верховного Суду від 05.03.2019 в рамках справи № 917/1564/17, наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, що боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за час прострочення.
Щодо договору № 3009105 від 16.01.2021, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 надано кредит в сумі 8 000,00 грн (п. 1.2 Договору) зі строком кредитування 30 днів (п. 1.3 Договору), відсоткова ставка – 1,05% за кожен день користування кредитом (п. 1.5.2 Договору).
Таким чином, за умовами договору, загальна сума заборгованості, що повинна підлягати стягненню з відповідача на користь позивача, становить 10 520,00 грн, з яких тіло кредиту – 8 000,00 грн; проценти – 2 520,00 грн.
Як вбачається з розрахунку, загальна заборгованість відповідача становить 16 912,76 грн. Поряд з цим, з розрахунку також вбачається і здійснення нею платежів на загальну суму 14 301,00 грн. З наведеного вбачається, що відповідач лише сплачувала заборгованість по кредитному договору, це не свідчить про пролонгацію кредитного договору в розумінні умов, зазначених в ньому і ці кошти повинні були зараховуватися на погашення тіла кредиту та процентів лише в межах строку кредитування, що за висновками суду є обмеженим. Кошти, внесені відповідачем в період з 16.02.2021 по 02.09.2021 включно, в сумі 14 301,00 грн не лише погасили заборгованість за кредитним договором, але й утворили переплату за ним в сумі 3 781,00 грн.
У постанові від 05.04.2023 по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Вимог щодо нарахування процентів згідно ст. 625 ЦК України, у позові не заявлено.
Також, суд зазначає наступне щодо вимог про стягнення комісії за договором № 3009105 від 16.01.2021.
Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між сторонами, позивач надав відповідачу кредит на споживчі (особисті) потреби, тому особливості регулювання відносин сторін мають визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».
Спірний договір укладено 13.05.2021, тому суд застосовує норми Законом України «Про захист прав споживачів» в редакції від 16.10.2020, що діяла на момент укладення договору.
Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції від 23.04.2021, що діяла на момент укладення кредитного договору), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
Банк має право встановлювати комісії та інші платежі за додаткові, супутні послуги, що включаються до загальних витрат за споживчим кредитом, окрім тих, що надаються безкоштовно.
Вказане узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 07.04.2021 в рамках справи № 766/8096/20.
Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції від 23.04.2021, що діяла на момент укладення кредитного договору), умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку, чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин. Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
Наведене викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 в рамках справи № 363/1834/17.
Разом з цим, законність такої вимоги кредитних договорів ТОВ «Мілоан» була предметом розгляду в рамках справи № 582/202/22 та викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2024.
Отже, з огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову і в частині позовних вимог, що полягає в стягненні з відповідача комісії в розмірі 616,00 грн.
Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; копія прайс-листа; копія заявки на надання юридичної допомоги № 2617 від 03.11.2025 на суму 25 000,00 грн; копія витягу з Акта № 16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 на суму 25 000,00 грн (т. 1 а.с. 176-182).
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» підлягають задоволенню частково, на 12,44%, то розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, що становить 3 110,00 грн.
На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано: копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 24150 від 15.01.2026, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Яреськом Т.В.; копію додатка до цього договору від 15.01.2026; копію детального опису робіт (наданих послуг) від 15.01.2026 на суму 10 000,00 грн; копію акта-приймання передачі послуг № 1 від 15.01.2026 на суму 10 000,00 грн; опію квитанції від 15.01.2026 на суму 10 000,00 грн; копію ордера та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (т. 1 а.с. 231-233).
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» підлягають задоволенню частково, на 12,44%, то розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката підлягає стягненню з позивача на користь відповідача пропорційно задоволеним вимогам, що становить 8 756,00 грн. Окрім того, позивач не подав жодних заперечень з приводу неспівмірності витрат відповідача на правничу допомогу, а суд, в свою чергу, не вправі самостійно перебирати на себе обов`язок сторони щодо оспорювання понесених іншою стороною витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволені частково, на 12,44%, відповідно, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 301,35 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 206, 259, 263-265 ЦПК України,

Вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцерозташування: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ЄДРПОУ 44276926) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Договором № 4145278 від 13.05.2021 в розмірі 9 662,85 грн, судовий збір в розмірі 301,35 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 110,00 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 8 756,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Рішення суду (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час проголошення повного рішення суду суд може оголосити лише його вступну та резолютивну частини та негайно вручити копії такого рішення учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні (ч. 1 ст. 268 ЦПК України).
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене (ч. 5 ст. 268 ЦПК України).
Повний текст рішення складений 13.04.2026.

Суддя         О.С. Яцун