ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 751/9526/25 Суддя (судді) першої інстанції: Косенко О.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді: Златіна С.В.,
суддів: Осіпової О.О., Кравченка Є.Д.,
при секретарі: Сосницька В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (без фіксації судового процесу), апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 26 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В : 
10 листопада 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_1 ) звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач; ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання дій протиправними, що полягають в направленні листа від 19 вересня 2025 року за №31/37 на адресу органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови від 04 серпня 2025 року №1548 про адміністративне правопорушення відносно позивача та стягнення на його користь матеріальної шкоди в сумі 2297 грн. 80 коп.
Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 23 грудня 2025 року адміністративну справу передано за підсудністю до Деснянського районного суду міста Чернігова.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 26 січня 2026 року передано на розгляд Чернігівського окружного адміністративного суду адміністративну справу №751/9526/25.
Вказана ухвала суду обгрунтовна тим, що суд не погоджується з таким твердженням, оскільки складення постанови (про накладення стягнення, застосування заходів впливу або закриття справи) за своєю правовою природою є закінчення справи про адміністративне правопорушення. Подальші дії, пов`язані з направленням постанови уповноваженої посадової особи суб`єкта владних повноважень для примусового виконання, відкриттям виконавчого провадження та ін., є діями які здійснюються поза межами справи про адміністративне правопорушення, а тому за загальними правилами розгляд спорів, пов`язаних із такими діями не відноситься до компетенції судів загальної юрисдикції. Таким чином, позов подано з порушенням правил предметної підсудності, оскільки справа не підсудна місцевому адміністративному суду, а підсудна окружному суду як адміністративному.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що звернення до виконання постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності є продовженням стадії провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. Хоч ця стадія і не продовжує розгляд справи по суті про притягнення до адміністративної відповідальності, але вона є невід`ємною частиною провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 25 лютого 2026 року о 10:40 год.
25 лютого 2026 року у зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, порадившись на місці, колегія суддів ухвалила відкласти розгляд справи до 03 березня 2026 року о 10:40 год.
У судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надавали. 
Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Згідно частини другої статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Предметом спору є визнання протиправними дій відповідача, що полягають в направленні листа від 19 вересня 2025 року за №31/37 на адресу органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови від 04 серпня 2025 року №1548 про адміністративне правопорушення відносно позивача та стягнення на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 2297 грн. 80 коп.
Відповідно до частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:
1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;
2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:
оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;
уточнення списку виборців;
оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;
оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;
3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:
примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;
примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;
затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;
продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;
затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;
затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.
Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства (частина п`ята статті 21 КАС України).
Виконання постанови про накладення адміністративних стягнень врегульовано у розділі V Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України).
Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову (частина четверта статті 299 КпАП України).
Питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову (стаття 304 КпАП України).
Контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом (стаття 305 КпАП України).
Притягнення до адміністративної відповідальності починається з моменту складання протоколу та його пред`явлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Прийняття ж постанови за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення є вирішенням такої справи по суті, яка передбачає встановлення наявності складу адміністративного правопорушення або його відсутності та, відповідно, застосування санкції, закриття справи, що відповідає положенням статті 284 КпАП України.
Колегія суддів звертає увагу, що за приписами статей 20 і 286 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні справи не лише з приводу оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а також щодо оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
При цьому, варто наголосити, що за усталеною судовою практикою Верховного Суду, висловленою у постановах від 31 жовтня 2024 року у справі №420/14902/23, від 25 січня 2024 року у справі №191/1565/22, від 28 червня 2022 року у справі №679/1344/16-а, від 20 лютого 2020 року у справа №308/12685/14-а, факт наявності/відсутності рішення (постанови) про притягнення до адміністративної відповідальності не впливає на право позивача щодо оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, а тому розгляд таких справ здійснюється в порядку статті 286 КАС України.
Подібний висновок щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі N 824/1164/18-а, від 22 лютого 2022 року у справі N 260/511/19, від 18 травня 2022 року у справі N 813/4354/17 та від 01 червня 2022 року у справі N 440/698/20, від 27 липня 2022 року у справі N 1340/5822/18.
Колегія суддів вказує на те, що з аналізу норм КпАП України вбачається, що звернення постанови про накладення адміністративного стягнення до примусового виконання - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, що полягає у забезпеченні належного виконання постанови про накладення адміністративного стягнення та є стадією притягнення до адміністративної відповідальності.
Дії стосовно звернення до виконання постанови про накладення адміністративного стягнення охоплюються повноваженнями суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки врегульовано саме нормами статтями 299, 304 та 305 КпАП України, а тому дані справи відповідно до частини першої статті 20 КАС України підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
Відповідно до частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За наведеного, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про предметну підсудність справи, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 320, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 26 січня 2026 року скасувати, а справу №751/9526/25 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Златін

Суддя О.О. Осіпова

Суддя Є.Д. Кравченко