Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/1157/25
Провадження № 1-кп/650/138/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2026 року селище Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
за участю прокурора – ОСОБА_3 ,
захисника – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Олександрівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024231090001518 від 24.07.2024 рокуза обвинуваченням:
ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Грабів, Рожнятівського району Івано-Франківської області, військовослужбовця Збройних Сил України, матроса військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи її на посаді радіотелефоніста військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матроса», 24.07.2024 року приблизно о 13.30 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (0,33 г/л), не маючий посвідчення водія, яке надає право керування транспортними засобами, керував технічно справним автомобілем «Ford Ranger» д.н.з. НОМЕР_2 . Так, рухаючись по автодорозі Давидів Брід-Велика Олександрівка в напрямку смт. Велика Олександрівка на 73 км.+400м., передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій та легковажно розраховуючи на їх відвернення, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, яка склалася, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, не обрав безпечну швидкість руху на даній ділянці автодороги та здійснив обгін автомобіля, який рухався попереду нього, внаслідок чого не впорався з керуванням керованим транспортним засобом та здійснив виїзд на узбіччя і далі в кювет де автомобіль скоїв перекидання, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 2.1 «а», 2.3 «б», 2.9 «а», 12.1, 12.6 «ґ», 12.9 «б» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (зі змінами), під час якого пасажиру автомобіля ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку експерта №41/мс від 16.11.2024 р. були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому діалізу лівої ключиці зі зміщенням, які виникли від дії тупих предметів, можливо виступаючих частин рухомого автомобілю під час дорожньої транспортної пригоди (перекидання автомобіля) 24.07.2024 року і відносяться до ушкоджень середньої тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я (більш як 21 день).
Вказані наслідки дорожньо-транспортної пригоди перебувають в причинному зв`язку з грубим порушенням водієм автомобіля «Ford Ranger» д.н.з. НОМЕР_2 – ОСОБА_5 , вимог Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (зі змінами), а саме:
- п. 2.1 Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
- п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 2.9 Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; 
- п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
- п. 12.6 Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51 дозволяється рух зі швидкістю:
ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 – не більше 130 км/год.;
- п. 12.9 Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п.12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України – порушення правил безпеки дорожнього особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений визнає їх в повному обсязі. 
Обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора не заперечує, пояснивши, що дійсно визнає всі встановлені в ході досудового слідства обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. 
Суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, якому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Про добровільність позиції обвинуваченого про розуміння ним правових наслідків свідчить його згода на клопотання, заявлене прокурором в судовому засіданні. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи, тому у суду не має сумнівів у його волевиявленні.
Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченим ОСОБА_5 , який у судовому засіданні пояснив, що дійсно є військовослужбовцем. 24.07.2024 року він на автомобілі, який благодійною організацією був переданий в їхню військову частину, поїхав до селища Велика Олександрівка на автозаправку. Хоч він і керував транспортним засобом, однак посвідчення водія не має. При цьому він вживав алкогольне пиво. З ним в автомобілі був побратим ОСОБА_7 . Виїхавши на автодорогу Давидів Брід – Велика Олександрівка він не впорався з керуванням та автомобіль з`їхав в кювет та перекинувся. ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження. Він відшкодував йому і матеріальну і моральну шкоду повністю. При цьому пояснив, що щиро розкаюється у скоєному.
За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 , доведеною, а його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 286-1 КК України – як порушення правил безпеки дорожнього особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 КК України, передбачено, що покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 КК України, із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, мотив та мету вчиненого кримінального правопорушення, характеризуючі дані особи обвинуваченого, а саме обвинувачений раніше не судимий, за місцем проходження служби характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, сім`ю, на утриманні малолітню дитину та виявив бажання продовжити службу в лавах Збройних Сил України з метою сприяння відсічі збройної агресії рф.
Обставиною, в силу ст. 66 КК України, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття у скоєному.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість і характер вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої обставини, що суттєво знижує суспільну небезпеку від вчиненого, відсутність обтяжуючих обставин, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку прокурора, суд вважає що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 286-1 КК Україні.
Крім того, на підставі ст. 58 КК України, наявні підстави для заміни покарання у вигляді позбавлення волі на покарання у вигляді двох років службового обмеження для військовослужбовців, з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_5 , так як останній будучи військовослужбовцем, приймає безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку Російської Федерації проти України, продовжуючи проходити військову службу, де характеризується позитивно.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, 

УХВАЛИВ:

Визнати  ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України позбавлення волі строком на два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років.
На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 58 КК України, замість призначеного покарання позбавлення волі строком 2 (два) роки, призначити  ОСОБА_5  покарання службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки, з відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) % із суми його грошового забезпечення.
Стягнути з  ОСОБА_5  витрати за проведення судової автотехнічної експертизи № 24-4259 від 16.12.2024 року та судової інженерно-транспортної експертизи № 24-6489 від 17.12.2024 року в розмірі 15 145 грн. 60 коп. на користь держави.
Скасувати арешт на майно, а саме: автомобіль «Ford Ranger» д.н.з. НОМЕР_2 , який 06.10.2023 благодійною організацією «Благодійний фонд боротьба за справедливість» в особі директора ОСОБА_8 , передано як безповоротну матеріальну благодійну допомогу ОСОБА_5 , згідно військової довідки № 3519, що підтверджує його перебування на військовій службі, накладений ухвалою слідчого судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26.07.2024 року.
Речовий доказ: автомобіль «Ford Ranger» д.н.з. НОМЕР_2 – повернути благодійній організації «Благодійний фонд боротьба за справедливість» в особі директора ОСОБА_8 .
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 

Суддя   ОСОБА_9