Справа № 171/4317/25
Провадження № 1-кп/177/30/26 
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2026 року  м. Кривий Ріг
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді -        ОСОБА_1  
за участю: 
секретаря судового засідання -         ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025043090000269 від 06.11.2025, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в с. Кагул, Молдова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 07.08.2025 на підставі вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч.1 ст. 382 КК України, до штрафу в сумі 8500 грн. Штраф сплачено 19.11.2025.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України;
за участі прокурора   ОСОБА_5 
обвинуваченого    ОСОБА_3 
захисника     ОСОБА_6 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 18.12.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, що набрала законної сили 31.12.2024, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом особою перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння), у виді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
07.08.2025 року на підставі вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, що набрав законної сиди 09.09.2025, ОСОБА_3 , був притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 382 КК України, за невиконання судового рішення. За вироком суду йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.
Попри це, ОСОБА_3 , 27.09.2025 року приблизно о 17 годині 55 хвилин, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови та вироку суду, будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання фізичними особами на всій території України, будучи раніше судимим 07.08.2025 за злочин передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, керував скутером марки «YAMAHA 603», без державного реєстраційного номеру, рухаючись по вул. Набережна, в селищі Токівське, Криворізького району, Дніпропетровської області, де був зупинений працівниками СРПП ВП № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області за порушення Правил дорожнього руху. За результатами розгляду порушень Правил дорожнього руху працівниками СРПП ВП № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення від 27.09.2025 серії ЕНА № 5819477 за ч. 5 ст. 121 КУпАП (порушення правил користування мотошоломами), з накладенням адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, а також складено протокол по справі про адміністративне правопорушення від 27.09.2024 серії ЕПРІ № 466884 за ч. 3 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами) та протокол по справі про адміністративне правопорушення від 27.09.2024 серії ЕПР1 № 466862 за ч. 5 ст. 126 КУпАП (повторне протягом року вчинення порушень, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами), що направлені для розгляду до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 3 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, особою раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся, не заперечував фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті щодо часу, місця, способу вчинення ним кримінального правопорушення. Суду пояснив, що до дійсно отримував посвідчення на право керування транспортними засобами, яке в минулому було вилучено у нього у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення. Підтвердив, що був обізнаний про позбавлення його права керування транспортним засобами на підставі постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18.12.2024 та про ухвалення відносно нього вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч.1 ст. 382 КК України. Однак, маючи певні життєві обставини, 27.09.2025 року він вчергове сів за кермо транспортного засобу та під час рух був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України. Вказав, що наразі розкаюється у вчиненому, в подальшому подібного не чинитиме. Просив не позбавляти його свободи, надавши можливість виправитися без ізоляції від суспільства.
Також пояснив, що покарання призначене вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07.08.2025 року відбув, оскільки призначений судом штраф сплатив 19.11.2025, про що надав суду квитанцію (а.с. 65).
Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд за клопотанням учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження інших доказів по даному кримінальному провадженню щодо обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки ці обставини ніким із учасників судового розгляду не оспорюються. 
При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності їх позиції відсутні, учасникам судового провадження роз`яснено, що при застосуванні ч. 3 ст. 349 КПК України вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_3 , суду пояснив, що він розуміє зміст цих обставин та позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, крім того у суду немає сумніву щодо добровільності позиції обвинуваченого. 
Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, оцінюючи зібрані по справі докази щодо характеризуючих матеріалів, суд дійшов висновку щодо підтвердження поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України за ознаками умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили, особою раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.
Судом встановлено, що останній вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, неодружений, але має на утриманні малолітню дитину (а.п. 42), офіційно не працевлаштований, але займається суспільно корисною працює, що слідує з висновків органу пробації (а.с. 80-83), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п. 46), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 44-45), раніше судимий за кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 382 КК України, за яким покарання відбув, сплативши 19.11.2025 року визначений судом штраф у розмірі 8500 грн (а.с. 65).
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, оскільки він визнав свою вину, дав правдиві показання, щиро жалкує про вчинене та негативно оцінює кримінальне правопорушення.
Обставин, які обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено. 
Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням щирого каяття обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі в межах санкції інкримінованої статті, а саме 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.
Відповідно до висновків органу пробації, ризик вчинення ОСОБА_3 повторного правопорушення середній, як і ризик небезпеки для суспільства. Орган пробації, оцінивши всі ризики, дані про особу ОСОБА_3 , прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства.
Беручи до уваги особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується за місцем проживання посередньо, має міцні соціальні зв`язки, зокрема малолітнього сина з яким постійно спілкується та матеріально допомагає, раніше судимий, але штраф призначений вироком суду сплатив, на даний час офіційно не працевлаштований, але вживає заходів для підробітку, допомоги іншим, тобто вживає заходів для налагодження свого життя, а тому враховуючи вказані обставини, щирість каяття обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, а тому вважає за необхідне звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
На переконання суду, іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.
Суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Доводи захисника про недоцільність призначення додаткового покарання, у зв`язку з тим, що обвинувачений вже позбавлений права керування транспортним засобом в рамках справи про адміністративне правопорушення, суд розцінює критично та вважає їх необґрунтованими. Так, санкція інкримінованої статті передбачає застосування додаткового покарання, що також узгоджується з положеннями ст. 77 КПК України. Підстав для не призначення додаткового покарання чи звільнення від нього, судом не встановлено. Обвинувачений будучи особою, до якої застосовано адміністративне стягнення за порушення ПДР України в рамках справи про адміністративне правопорушення, вчинив вже кримінальне правопорушення проти правосуддя, з використанням транспорту та ігноруючи при цьому норми Правил дорожнього руху України, щодо керування таким транспортом. Адміністративне стягнення у справах про адміністративні правопорушення не є тотожним кримінальному покаранню, а тому в даному випадку суд вважає за необхідним застосування до обвинуваченого додаткового покарання, що відповідає положенням законодавства та сприятиме досягненню цілей кримінального покарання – виправленню обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.
Підстав для застосування положень ст. 71 КК України, судом не встановлено. Станом на дату ухвалення даного вироку, покарання призначене за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07.08.2025 року відбуте, оскільки штраф призначений вироком суду сплачено 19.11.2025, що свідчить про відсутність невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду, та відповідно унеможливлює застосування положень ст. 71 КК України.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні. 
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
В рамках даного кримінального провадження, відносно ОСОБА_3 застосовувався запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, але строк його дії сплив. Клопотання про обрання запобіжного заходу до суду не подавалися та відповідно судом не розглядалися.

Керуючись ч.3 ст. 349, ч.2 ст. 373, ст. 374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України суд, 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання, з випробуванням терміном на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: два оптичні CD-R диски з відеозаписами (а.п. 12, 17), що зберігаються в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Матеріали кримінального провадження № 12025043090000269 від 06.11.2025 року залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 171/4317/25 (провадження № 1-кп/177/30/26).
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді, особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення. 

Суддя        ОСОБА_1