ПОСТАНОВА
 
Іменем України
 
  	№ 610/606/26 № 3/610/308/2026	
м. Балаклія	10 березня 2026 року	

Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Стригуненко Володимир Миколайович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, 124, ч. 3 ст. 126 КУпАП,

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків Харківської області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в:

29.12.2025 о 19.30 год за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с-ще Донець, вул. Стадіонна, 5, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом – автомобілем марки ВАЗ 21053 номерний знак НОМЕР_2 , належним ОСОБА_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, в результаті чого втратив керування транспортним засобом та скоїв наїзд на перешкоду, чим порушив вимоги п. 2.3 "б", п. 12.1 ПДР, та в порушення вимоги п. 2.10 "а" ПДР, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди залишив місце ДТП. В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. 

В суді ОСОБА_1 винуватим себе визнав повністю та визнав вчинення адміністративних правопорушень за вищевказаних обставин. 

Протоколами серії ЕПР1 № 586990 та серії ЕПР1 № 586999 від 09.02.2026 зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП за вищенаведених обставин. 

Вивчивши докази по справі, оцінивши їх у сукупності приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень за ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:

-рапортом поліцейського Білецького М.В. від 29.12.2025;
-рапортом поліцейського В. Михайлова від 29.01.2026;
-схемою місця ДТП, якою зафіксована слідова картина на місці ДТП та перелік видимих пошкоджень транспортного засобу, отриманих унаслідок ДТП;
-фотоматеріалами з місця ДТП;
-письмовими поясненнями ОСОБА_3 та самого ОСОБА_1 ;
-свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , де власником автомобіля марки ВАЗ 21053 номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_2 ;
-постановою від 09.02.2026 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП;
-відеозаписами з портативного (нагрудного) відеореєстратора поліцейського.

Наведені обставини ДТП його учасниками при його оформленні не заперечувалися.

Вказані документи відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами в справі про адміністративне правопорушення і узгоджуються між собою.

У відповідності до п. 2.3 "б" ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п. 12.1 ПДР).
Згідно з п. 2.10 "а" ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Дії ОСОБА_1 за вищевказаними фактами кваліфікую: 

ст. 124 КУпАП, як 
порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, 
ст. 122-4 КУпАП, як 
залишення водієм транспортного засобу на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний. 

Обставиною, пом`якшуючою відповідальність, визнаю щире розкаяння винного. Обставин, що обтяжують відповідальність, не убачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. 

Із урахуванням особи ОСОБА_1 , кількості вчинених правопорушень, обставин, викладених у ст. 33-35 КУпАП, та за правилами ст. 36 КУпАП, враховуючи визнання вини, вважаю можливим застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу, визнавши його таким, що забезпечить мету адміністративного стягнення у вигляді належної міри відповідальності за вчинення правопорушень, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. Інші розміри і види адміністративних стягнень є більш суворими, для їх застосування достатніх підстав не убачається.

ОСОБА_1 є інвалідом II групи, а тому відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільнений.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 586979 від 09.02.2026 ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що: 

«29.12.2025 о 19.30 год в с-щі Донець, вул. Стадіонна, 5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21053 д.н.з. НОМЕР_2 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом постановою Балаклійського відділу державної виконавчої служби серія ВП номер 63910933 від 22.12.2025, чим порушив вимоги ч. 10 ст. 15 ЗУ "Про дорожній рух", відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП».

ОСОБА_1 в суді винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, оскільки не знав про наявність заборони ДВС на керування транспортними засобами.

Виходячи зі змісту ст. 7, 245, 279, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі, після його складання особа вважається притягнутою до адміністративної відповідальності. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст. 256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд не може перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Суд також й не може змінювати суть «обвинувачення», викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

На підтвердження обвинувачення до суду надано протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього: копію рапорту поліцейського Білецького М.В. від 29.12.2025; копію рапорту поліцейського В. Михайлова від 29.01.2026; копію схеми місця ДТП; фотоматеріали з місця ДТП; копію письмових пояснень ОСОБА_3 та письмові пояснення ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; копію постанови від 09.02.2026 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП; відомості бази даних АРМОР; відеозаписи з портативного (нагрудного) відеореєстратора поліцейського; копію постанови державного виконавця Балаклійського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області СМУМЮ від 22.12.2025 по ВП № 63910933 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом № 635/2919/20, виданого 17.11.2020.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані ч. 3 ст. 126 КУпАП, якою передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

Отже, ОСОБА_1 мав усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачити шкідливі наслідки і бажати їх настання.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 отримував або був іншим чином ознайомлений з постановою державного виконавця про встановлення щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. 
Тобто, не підтверджено, що таку постанову державного виконавця було доведено до відома ОСОБА_1 та він був обізнаний про обмеження його у праві керування транспортними засобами на час події, тому відсутня його вина.

Таким чином, достовірних відомостей, які б вказували на наявність у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а саме про те, що він знаючи про накладення на нього такого обмеження, все одно керував транспортним засобом, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять. Доводи ОСОБА_1 не спростовані.

Отже обвинувачення є недоведеним, а недоведена вина дорівнює доведеній невинуватості. 

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Відтак відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 

Виходячи з цього суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження в справі за п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33-35, 36, 40-1, 247, 252, 280, 284-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

1)ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, призначивши йому покарання:

за ст. 122-4 КУпАП – штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень,
за ст. 124 КУпАП – штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

2)На підставі ст. 36 КУпАП ОСОБА_1 призначити остаточне покарання – штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

3)У разі несплати правопорушником штрафу у 15-ти денний строк з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, у порядку примусового виконання постанови стягнути подвійний розмір зазначеного штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

4)Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя Стригуненко В.М.

Реквізити для сплати штрафу: населений пункт: ХАРКIВСЬКА ОБЛАСТЬ/М.ХАРКIВ, отримувач коштів: ГУК Харківськ обл/Харкiвобл/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок отримувача: UA168999980313020149000020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300.