Справа № 686/27146/25
Провадження № 2/686/2800/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2026 року 
Хмельницький міськрайонний суд в складі:
головуючої – судді Чевилюк З.А., 
з участю секретаря судового засідання Томашівської А.Т.,
позивача ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 
представника відповідача ОСОБА_3 
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання квартири спільною с частковою власністю, - 
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовом про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на спадкове майно-квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна в РРПНМ 888498268101) виданого на ім`я ОСОБА_4 25.111.2024 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В. Просила визнати квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна в РРПНМ 888498268101) спільною частковою власністю сторін- ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних частках –по за кожною.
З 14.12.2012 року по 28.09.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі.
29 березня 2016 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири, ОСОБА_5 , за згоди на той час дружини ОСОБА_1 , набув у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 .
29.03.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру (рішення про реєстрацію прав №29000689 від 29.03.2016) за ОСОБА_5 
06 липня 2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г., зареєстрований в реєстрі за №1712.
Пункт 1.1. шлюбного договору передбачено, що майно, яке не підлягає державній реєстрації та підлягає державній реєстрації, що було придбано подружжям під час зареєстрованого шлюбу, є особистою приватною власністю того з подружжя, на чиє імя придбано та зареєстровано рухоме або нерухоме майно так як буде вважатися, що таке майно придбано за особисті кошти тобто на таке майно не поширюється положення ст.60 Сімейного кодексу України.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.
Спадкоємцями померлого ОСОБА_5 , як слідує із спадкової справи, №23/2022 є донька ОСОБА_4 , колишнє подружжя- ОСОБА_1 . 23 травня 2023 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності, яким приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Нагорна Т.В. посвідчила, що ОСОБА_1 , як колишньому подружжю, належить частка у праві спільної сумісної власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 47,9кв.м., житловою площею 28,3 кв.м. Вказане свідоцтво було визнано недійсним, відповідно постанови Хмельницького апеляційного суду від 09.10.2024 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Нагорна Тетяна Володимирівна про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування запису про державну реєстрацію права власності.
Касаційною інстанцією, відповідно до постанови Верховного Суду від 19.03.2025р., підтверджено правомірність набуття права власності ОСОБА_1 га частину спірної квартири АДРЕСА_1 , постанова апеляційної скасована.
Натомість, за заявою ОСОБА_4 в межах спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_5 , їй було видано приватним нотаріусом Хмельницького нотаріального округу Нагорною Т.В. 25.11.2024 було видано свідоцтво про право на спадщину №4926 про право власності на всю квартиру АДРЕСА_1 .
Враховуючи, що позивач позбавлена можливості в інший спосіб захистити свої права, ніж в спосіб передбачений законом, оформила дане звернення до суду.
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та наполягали на його задоволені. Представник відповідача заперечив позовні вимоги та подав письмовий відзив, який підтримав в судовому засіданні; просив відмовити у задоволені позову за необґрунтованістю та безпідставністю.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування. Серед загальних засад регулювання сімейних відносин у частині другій статті 7 СК України закріплена можливість урегулювання цих відносин за домовленістю (договором) між їх учасниками. 
Статтею 92 СК України встановлено право на укладення шлюбного договору. Відповідно до частини першої статті 92 та частини першої статті 93 СК України шлюбний договір може бути укладено особами, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, а також подружжям; шлюбним договором регулюються майнові відносини між подружжям, визначаються їхні майнові права та обов`язки. Норма статті 97 СК України надає подружжю право визначати у шлюбному договорі правовий режим майна, набутого до чи під час шлюбу. Частинами другою, третьою та п`ятою статті 97 СК України встановлено, що сторони можуть домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень статті 60 цього Кодексу і вважати його спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них. Сторони можуть домовитися про можливий порядок поділу майна, у тому числі і в разі розірвання шлюбу. Сторони можуть включити до шлюбного договору будь-які інші умови щодо правового режиму майна, якщо вони не суперечать моральним засадам суспільства. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.(ст.263 ЦПК).
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.(ч.5 ст.82 ЦПК).
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 14.12.2012 року по 28.09.2018 року.
29 березня 2016 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири, ОСОБА_5 , за згоди на той час дружини ОСОБА_1 , набув у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 .
29.03.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру (рішення про реєстрацію прав №29000689 від 29.03.2016) за ОСОБА_5 
06 липня 2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г., зареєстрований в реєстрі за №1712.
Пункт 1.1. шлюбного договору передбачено, що майно, яке не підлягає державній реєстрації та підлягає державній реєстрації, що було придбано подружжям під час зареєстрованого шлюбу, є особистою приватною власністю того з подружжя, на чиє імя придбано та зареєстровано рухоме або нерухоме майно так як буде вважатися, що таке майно придбано за особисті кошти тобто на таке майно не поширюється положення ст.60 Сімейного кодексу України.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.
Спадкоємцями померлого ОСОБА_5 , як слідує із спадкової справи, №23/2022 є донька ОСОБА_4 , колишня дружина- ОСОБА_1 . 23травня 2023 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності, яким приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Нагорна Т.В. посвідчила, що ОСОБА_1 , як колишньому подружжю, належить частка у праві спільної сумісної власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 47,9кв.м., житловою площею 28,3 кв.м.
У листопаді 2023 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Нагорна Т. В., про визнання недійсним свідоцтва про право власності по квартирі АДРЕСА_1 , та скасування запису про державну реєстрацію права власності.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 червня 2024 року в складі судді Мазурок О. В. в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Рішення місцевого суду мотивовано тим, що спірна квартира, з урахуванням умов шлюбного договору (пункт 1.1. договору), є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , тому дії приватного нотаріуса щодо видачі останній свідоцтва про право власності на її 1/2 частку є правомірними. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 червня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову. Визнано недійсним свідоцтво про право власності, посвідчене приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. та зареєстроване в реєстрі за № 1145, від 23 травня 2023 року, на ім`я ОСОБА_1 на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу - квартири в АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 888498268101). В решті позову відмовлено.
Відповідно до Постанови Верховного Суду від 19.03.2025 року у справі №686/30682/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Нагорна Т. В., про визнання недійсним свідоцтва про право власності по квартирі АДРЕСА_1 , та скасування запису про державну реєстрацію права власності, Верховний суд дійшов висновку що сторони у шлюбному договорі врегулювали майнові відносини між подружжям, про що свідчить пункт 1.1. шлюбного договору, а текст шлюбного договору не містить умов, за яким сторони би змінювали статус раніше придбаного нерухомого майна, зокрема спірної квартири , яку ОСОБА_5 придбав за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, що містить згоду його дружини ОСОБА_1 на придбання цього нерухомого майна, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Верховний Суд висновував, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , тому дії приватного нотаріуса щодо видачі останній свідоцтва про права власності на її частку є правомірними.
Поки справа переглядалась в касаційній інстанції відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину 25.11.2024 року на всю квартиру АДРЕСА_3 , за яким вона є одноосібним власником спадкової квартири, після смерті ОСОБА_5 , що порушує права позивача.
Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави для задоволення заявленого позову.
Судові витрати у виді судового збору у розмірі 9289,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 20000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в порядку ст.ст.137, 141 ЦПК та підтверджуються зібраними по справі доказами, в т.ч. безпосередньою участю адвоката в судових засіданнях.
Керуючись ст.ст.4,5,10,11,12,13, 81,259,263,264,354 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:
Позов задоволити.
Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на спадкове майно-квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна в РРПНМ 888498268101) виданого на ім`я ОСОБА_4 25.111.2024 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В.
Визнати квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна в РРПНМ 888498268101) спільною частковою власністю сторін- ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних частках –по за кожною.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору 9289,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.
Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний термін. 
Повний текст рішення виготовлено 20 березня 2026 року.
Суддя З.А.Чевилюк