КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року місто Київ № 320/21181/25

Київський окружний адміністративний суд в складі судді Білоус А.Ю., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.01.2025 №262240029548 про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 ;
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.02.2025 №262240029548 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 07.01.2025, зарахувати до її страхового стажу періоди роботи з 12.09.1983 по 20.08.1984, з 27.11.1984 по 23.05.1985, з 09.09.1985 по 19.02.1987, з 31.12.1987 по 18.04.1988 на території Республіки Казахстан та російської федерації, згідно трудової книжки від 12.09.1983 серії НОМЕР_1 та з урахуванням архівної довідки від 22.01.2025 №179/1/875, виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, з урахуванням раніше виплачених сум.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.01.2025 вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з поданням додаткових документів. За принципом екстериторіальності вказана заява була розглянута Головним управлінням ПФУ в Донецькій області, за результатами чого прийнято рішення № 262240029548 від 07.01.2025 про відмову у перерахунку пенсії.
Підставою для відмови у перерахунку пенсії слугував висновок органу Пенсійного фонду про неможливість зарахування до страхового стажу позивача наступних періодів роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 12.09.1983: з 12.09.1983 по 20.08.1984 (стаж на території Республіки Казахстан); з 27.11.1984 по 23.05.1985 (країну не визначено через нечитабельність печатки); з 09.09.1985 по 19.02.1987 (стаж на території Республіки Казахстан); з 31.12.1987 по 18.04.1988 (період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку).
Відмова мотивована тим, що записи про звільнення за вказані періоди завірені нечитабельними печатками, що, на думку відповідача 1, є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 27.07.1993 № 58.
Крім того, 30.01.2025 позивач повторно звернулася через вебпортал електронних послуг ПФУ із заявою про перерахунок пенсії. Дана заява була розглянута Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області, яке рішенням № 262240029548 від 05.02.2025 також відмовило у перерахунку. Підставою для відмови стала розбіжність у написанні по батькові позивача у довідці про заробітну плату № 179/1/875 від 22.01.2025, виданій Галузевим державним архівом Міністерства оборони України (вказано " ОСОБА_2 " замість " ОСОБА_3 ").
Позиція позивача ґрунтується на тому, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Наявність нечіткого відтиску печатки або технічні помилки у документах, допущені з вини відповідальних осіб підприємств чи архівів, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її конституційного права на соціальний захист. Позивач наголошує, що працівник не несе відповідальності за правильність оформлення трудової книжки адміністрацією підприємства, а формальні неточності у документах не спростовують фактичний стаж роботи та право на належне пенсійне забезпечення.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 відкрито провадження в справі, постановлено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог та вказав, що в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 12.09.1983 помилки в заповненні трудової книжки, а саме печатка, якою завірено записи про звільнення, не придатна для сприйняття змісту. Зазначає, що оскільки в трудовій книжці позивача містяться неточні записи про періоди роботи, у зв`язку з відсутністю засвідчення вказаних записів печаткою підприємства, тому позивачу необхідно було надати органу Пенсійного фонду для підтвердження трудового стажу документи, визначені п. 3 Порядку № 637, які містять відомості про періоди роботи. Також, позивачем не надано архівні довідки щодо підтвердження періодів роботи ОСОБА_1 з 12.09.1983 по 20.08.1984, з 27.11.1984 по 23.05.1985, з 09.09.1985 по 19.02.1987, з 31.12.1987 по 18.04.1988. З огляду на вищевикладене, відсутні підстави для зарахування вказаних періодів роботи.
Також вказано, що ОСОБА_1 до заяви ід 30.01.2025 було долучено довідку про заробітну плату №179/1/875 від 22.01.2025 видану галузевим державним архівом Міністерством оборони України, в якій зазначено по батькові "Антоновне" (мова оригіналу- російською), в паспорті російською мовою -" ОСОБА_3 ", з огляду на що, відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням довідки про заробітну плату №179/1/875 від 22.01.2025 видану галузевим державним архівом Міністерством оборони України.
На думку відповідача, дії управління не суперечать чинному законодавству, а тому, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог та вказав, що позивач 30.01.2025 звернулась до територіального відділу Пенсійного фонду України з заявою та документами щодо перерахунку пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі-Закон 1058) .
Згідно принципу екстериторіальності засобами програмного забезпечення заяви Позивача та надані документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (далі-Головне управління) для опрацювання.
За результатами розгляду Головним управління було винесено рішення від 05.02.2025 №262240029548 про відмову у проведенні перерахунку пенсії.
Позивачем до заяви була додана довідка про заробітну плату для перерахунку пенсії №179/1/875 від 22.01.2025, видана галузевим державним архівом Міністерством оборони України, в якій зазначено по батькові "Антоновне" (мова оригіналу-російська), в паспорті російською мовою -"' ОСОБА_3 ", з огляду на що Головним управлінням прийнято рішення про відмову позивачу в проведені перерахунку пенсії, оскільки довідка №179/1/875 від 22.01.2025 видана на іншу особу.
Відповідач вказує, що Головне управління діяло в межах повноважень, визначених чинним законодавством, а тому відсутні правові підстави вважати, що вчинено будь-які протиправні дії відносно позивачки.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
07.01.2025 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з поданням додаткових документів.
За принципом екстериторіальності, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.01.2025 №262240029548 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії. Підставою для відмови у перерахунку пенсії стало те, що до страхового стажу не зараховано згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 12.09.1983 період роботи з 12.09.1983 по 20.08.1984 отриманий стаж на території Казахстану, з 27.11.1984 по 23.05.1985 - нечитабельною печаткою не можливо визначити країну, з 09.09.1985 по 19.02.1987 отриманий стаж на території Казахстану, з 31.12.1987 по 18.04.1988 - стаж зараховано в період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки всі ці записи на звільнення завірено нечитабельною печаткою, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 27.07.1993 № 58 (із змінами) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 17.08.1993 № 110. 
30.01.2025 ОСОБА_1 повторно звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України через систему Веб-портал за перерахунком пенсії у зв`язку з поданням додаткових документів.
За принципом екстериторіальності, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.02.2025 №262240029548 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії. У рішенні зазначено, що до заяви долучено довідку про заробітну плату №179/1/875 від 22.01.2025, видану галузевим державним архівом Міністерством оборони України, в якій зазначено по батькові " ОСОБА_2 " (мова оригіналу- російська), в паспорті російською мовою -" ОСОБА_3 ".
Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
При цьому розмір пенсії особи яка звернулась за нею визначається індивідуально залежно від набутого стажу та отриманого заробітку, з якого у свою чергу сплачувались страхові внески.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За змістом частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).
Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На момент заповнення трудової книжки позивача вперше, порядок ведення трудових книжок працівників регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162 ).
Відповідно до п.2.2 Інструкції №162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.11 Інструкції №162 встановлено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.
Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок, що й Інструкція №162.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 12.09.1983 по 20.08.1984; з 27.11.1984 по 23.05.1985; з 09.09.1985 по 19.02.1987, з 31.12.1987 по 18.04.1988.
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
В оскаржуваному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.01.2025 №262240029548 вказано до страхового стажу не зараховано згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 12.09.1983 період роботи з 12.09.1983 по 20.08.1984 отриманий стаж на території Казахстану, з 27.11.1984 по 23.05.1985 - нечитабельною печаткою не можливо визначити країну, з 09.09.1985 по 19.02.1987 отриманий стаж на території Казахстану, з 31.12.1987 по 18.04.1988 - стаж зараховано в період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки всі ці записи на звільнення завірено нечитабельною печаткою
Судом встановлено, що згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 12.09.1983, позивач працювала у період:
з 12.09.1983 по 20.08.1984 телефоністкою довідкового бюро центрального АТС Ленінського міського вузла;
з 27.11.1984 по 23.05.1985 санітаркою-мийницею Аптеки № 74 Аптечного управління Виконкому ленради;
з 09.09.1985 по 19.02.1987 інженером Військової частини НОМЕР_2 ;
з 31.12.1987 по 18.04.1988 старшим техніком Конструкторського бюро електроприладбудівництва.
Інші періоди та їх зарахування не є спірними в цій справі.
Надаючи оцінку наведеним підставам відмови у зарахуванні спірного періоду трудової діяльності до страхового стажу позивача, суд зазначає таке.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Верховний Суд у постанові від 04.07.2023 в справі № 580/4012/19 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком (також, постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17).
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Суд зазначає, що в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 12.09.1983 є посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом уповноваженою особи та печаткою, не містять виправлень, а відтак відповідачем протиправно не зараховано спірний період роботи позивача через дефектність цієї трудової книжки. Суд зазначає, що позивач жодним чином не впливає на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, а підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Крім того, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про період роботи на підприємстві на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження страхового стажу), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
У разі наявності сумнівів або необхідності уточнити певні відомості, пенсійний орган мав можливість скористатися правами, передбаченими частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV, та звернутися до центру зайнятості з відповідним запитом.
При цьому, відповідачами не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що ними вчинялись певні дії щодо здійснення відповідних запитів для підтвердження спірного періоду.
Відтак, відмовляючи в зарахуванні спірних періодів трудової діяльності позивача до страхового стажу з підстав виявлення недоліків заповнення трудової книжки, відповідач діяв протиправно.
Щодо відмови в зарахуванні спірних періодів з підстав роботи в Республіці Казахстан та російській федерації, суд зазначає таке.
Частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.
Частинами другою та третьою статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, Республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому, Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та на час спірних відносин і розгляду справи не припинений та не скасований.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві. Ця постанова набрала чинності 02.12.2022.
Разом з цим, в силу положень частини другої статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
З огляду на зазначене, відповідачем протиправно відмовлено в зарахуванні періодів роботи позивача в Республіці Казахстан та рф.
З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.01.2025 №262240029548 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди трудової діяльності з 12.09.1983 по 20.08.1984, з 27.11.1984 по 23.05.1985, з 09.09.1985 по 19.02.1987, з 31.12.1987 по 18.04.1988, а також зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, з урахуванням виплачених сум.
Щодо вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 07.01.2025, з урахуванням архівної довідки від 22.01.2025 №179/1/875, виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058, заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини (абзац четвертий частини першої статті 40 Закону № 1058).
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абзац п`ятий частини першої статті 40 Закону № 1058).
Пунктом 2.10 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 встановлено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Верховний Суд у постанові від 24.06.2021 у справі №233/179/17 вказав, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення особі пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за призначенням пенсії. Тобто, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати та її складові за даними, що містяться у розрахунковому листі особи за відповідний період.
При цьому, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами, також у випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Позивачем до заяви була додана довідка про заробітну плату для перерахунку пенсії №179/1/875 від 22.01.2025, видана галузевим державним архівом Міністерством оборони України, в якій зазначено, що в архівних документах військової частини НОМЕР_3 відображено нарахування грошового забезпечення " ОСОБА_4 " (мова оригіналу-російська).
Суд зазначає, що вказана довідка не може бути врахована для обчислення пенсії, оскільки видана на ім`я іншої особи, в той час коли позивач - ОСОБА_1 . 
Суд припускає, що в довідці №179/1/875 від 22.01.2025 зазначення по батькові " ОСОБА_2 " (мовою оригіналу) могло бути зазначено помилково (технічна помилка), однак довідка не містить навіть дати народження особи, на ім`я якої вона видана, що не дає можливості ідентифікувати особу хоча б за датою народження.
Відповідно, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.02.2025 №262240029548 є правомірним.
З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в зазначеній частині. 
Суд звертає увагу позивача, що вона не позбавлена можливості звернутися до галузевого державного архіву Міністерством оборони України для отримання довідки про заробітну плату з більш конкретними даними про особу (дати народження), на ім`я якої вона видається та в подальшому надати таку довідку до пенсійного органу для здійснення перерахунку пенсії.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1937,92 грн. Оскільки позов задоволено частково, з урахуванням пропорційності задоволених вимог, на користь позивача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2-3, 5-15, 72-77, 90, 122, 132, 139, 242-246, 250-251, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.01.2025 №262240029548 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди трудової діяльності з 12.09.1983 по 20.08.1984, з 27.11.1984 по 23.05.1985, з 09.09.1985 по 19.02.1987, з 31.12.1987 по 18.04.1988.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 07.01.2025 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Відомості про сторони та інших учасників справи: 
позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 );
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, місцезнаходження: 84122, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3);
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (ідентифікаційний код 13322403, місцезнаходження: 21005, місто Вінниця, вулиця Зодчих, будинок 22).
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Білоус А.Ю.