ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/14476/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Сорока Ю.Ю.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди з 19 грудня 2024 року по 17 січня 2025 року, з 17 січня 2025 року по 14 лютого 2025 року та з 14 лютого 2025 року по 04 березня 2025 року.
Зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, збільшену до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди з 19 грудня 2024 року по 17 січня 2025 року, з 17 січня 2025 року по 14 лютого 2025 року та з 14 лютого 2025 року по 04 березня 2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим що, позивач 30.10.2024 під час виконання бойового завдання внаслідок атаки FPV-дрону перебуваючи в районі населеного пункту Селидове, Донецької області отримав бойове травмування, а саме: вогнепальні осколкові поранення верхньої третини плеча та передньої поверхні грудної клітини зліва, що підтверджується довідкою про обставини травми від 08.11.2024 №2044/ДТ, у зв`язку із чим перебував на лікуванні.
29 вересня 2025 року позивач повторно звернувся з рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 щодо недоотриманого грошового забезпечення збільшеного до 100000 гривень за періоди перебування у відпустці за станом здоров`я з 19 грудня 2024 року по 17 січня 2025 року та з 17 січня 2025 по 14 лютого 2025 та за періоди стаціонарного лікування з 14 лютого 2025 по 04 березня 2025 року. 
Жодної відповіді позивачем отримано не було, грошове забезпечення останній не отримав. 
05 листопада 2025 року представником позивача було направлено до відповідача адвокатський запит щодо надання інформації про нарахування та виплату солдату ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень за періоди відпустки за станом здоров`я, а саме: з 19 грудня 2024 по 17 січня 2025 року та з 17 січня 2025 по 14 лютого 2025 та за періоди стаціонарного лікування з 14 лютого 2025 по 04 березня 2025 року.
Однак, на момент падання позовної заяви до суду відповідь на адвокатський запит надана не була. 
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без (виклику) повідомлення сторін відповідно до статті 262 КАС України.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечив з тих підстав, що законодавством передбачено, що якщо військовослужбовцем після отриманого поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язану із захистом Батьківщини перебуває у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії виплачується додаткова винагороди, збільшена до 100000 гривень пропорційно часу перебування на лікуванні.
За підтверджені періоди перебування на стаціонарному лікуванні та у реабілітаційних відпустках позивачу виплачувались додаткова винагорода, а саме за період з жовтня 2024 року по січень 2025 року включно, що підтверджується довідкою про доходи солдата ОСОБА_1 .
Крім того, на підставі рапорту командира 3 єгерської роти 1 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 від 20.02.2025 про неподання документів, що підтверджують законність відсутності на службі., наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.02.2025 №53, солдата ОСОБА_1 – колишнього старшого стрільця-оператора 1 єгерського відділення 2 єгерського взводу 3 єгерської роти 1 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 , як такого, що не повернувся з відпустки до розташування частини було визнано таким, що самовільно залишив частину та було знято з грошового забезпечення з 17.02.2025.
На даний момент рапорту солдата ОСОБА_1 від 29.10.2025 чи звернення його представника від 05.11.2025 до командування військової частини не надходило, оригіналів чи завірених копій медичних документів солдата ОСОБА_1 не надано. Зважаючи на вищезазначене позовна вимога про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 за вказані періоди стаціонарного лікування та необхідності перебування у відпустках за станом здоров`я. підлягає задоволенню лише за умови надання оригіналів (чи їх належним чином завірених копій) підтверджуючих медичних документів солдата ОСОБА_1 .
У зв`язку із чим, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 17 жовтня 2024 року по 02 червня 2025 року проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2025 № 10623 та військовим квитком позивача серії НОМЕР_2 . 
30 жовтня 2024 року близько 14 год 00 хв. солдат ОСОБА_1 під час виконання бойового завдання внаслідок атаки FPV-дрону перебуваючи в районі населеного пункту Селидове, Донецької області отримав бойове травмування, а саме: вогнепальні осколкові поранення верхньої третини плеча та передньої поверхні грудної клітини зліва, що стверджується довідкою про обставини травми від 08.11.2024 №2044/ДТ.
У зв`язку з отриманим пораненням ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я, зокрема:
31.10.2024 позивача було евакуйоване до КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради, де він перебував на стаціонарному лікуванні до 02.11.2024 з діагнозом: МВТ, вогнепальні осколкові сліпі поранення правого плеча, передньої поверхні грудної клітини зліва проникаюче в плевральну порожнину. Лівобічний гемо пневмоторакс та інше, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №23435;
з 03.11.2024 по 20.11.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Хмельницька міська лікарня» з діагнозом: вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин надпліччя справа, проникаюче поранення грудної клітини зліва з наявністю сторонніх тіл металевої щільності, пошкодження частки лівої легені з розвитком гемо пневмотораксу та вразливим переломом грудинного відрізку лівої ключиці зі зміщенням відламків та інше, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №9787;
згідно довідки військово-лікарської комісії від 20.11.2024 № 586 проведено медичний огляд ОСОБА_1 , рішення медичної (військово-лікарської) комісії встановлено діагноз: стан після вибухової травми (30.10.2024) вогнепального осколкового поранення м`яких тканин надпліччя справа, проникаючого поранення грудної клітки зліва з наявністю сторонніх тіл металевої щільності, пошкодження частки лівої легені з розвитком гемо пневмотораксу та взривним переломом грудинного відрізка лівої ключиці зі зміщенням відламків та інше.
Поранення, так, пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини травми відсутня).
Згідно Наказу №370 МОЗ України від 04.07.2007 – травма відноситься до тяжких.
Потребує відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів;
відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 19.12.2024 №7900 проведено медичний огляд ОСОБА_1 , рішення медичної (військово-лікарської) комісії встановлено діагноз: стан після вибухової травми(30.10.2024) вогнепального осколкового поранення м`яких тканин надпліччя справа, проникаючого поранення грудної клітки зліва з наявністю сторонніх тіл металевої щільності, пошкодження частки лівої легені з розвитком гемопневмотораксу та взривним переломом грудинного відрізка лівої ключиці зі зміщенням відламків та інше.
Поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини. 
Згідно Наказу №370 МОЗ України від 04.07.2007 – травма відноситься до тяжких.
Потребує відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів;
відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 17.01.2025 №395 проведено медичний огляд ОСОБА_1 , рішення медичної (військово-лікарської) комісії встановлено діагноз: стан після вибухової травми(30.10.2024) вогнепального осколкового поранення м`яких тканин надпліччя справа, проникаючого поранення грудної клітки зліва з наявністю сторонніх тіл металевої щільності, пошкодження частки лівої легені з розвитком гемо пневмотораксу та взривним переломом грудинного відрізка лівої ключиці зі зміщенням відламків та інше.
Поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини. 
Згідно Наказу №370 МОЗ України від 04.07.2007 – травма відноситься до тяжких.
Потребує відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів;
з 14.02.2025 по 04.03.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області» з діагнозом: нестійка контрактура лівої верхньої кінцівки з больовим синдромом, стан після вибухової травми: вогнепального осколкового поранення м`яких тканин надпліччя справа, проникаючого поранення грудної клітки з пошкодженням верхньої частки лівої легені з розвитком гемопневмотораксу та переломом лівої ключиці та інше, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №іст.2233-108;
відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 20.03.2025 №1766 проведено медичний огляд ОСОБА_1 , діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Наслідки вибухової травми (30.10.2024): вогнепального осколкового поранення м`яких тканин надпліччя справа, проникаючого поранення грудної пошкодженням верхньої частки лівої легені з розвитком гемопневмотораксу та перелому лівої ключиці, лікованої оперативно: ПХО ран, дренування лівої плевральної порожнини по Бюлау (31.10.2024), ВХО ран, редренування лівої плевральної порожнини по Бюлау (06.11.2024), ВО рани правого надпліччя, накладання клюринно-відтермінованих швів (12.11.2024), у вигляді консолідованого перелому лівої ключиці, зміцнілих рубців, з наявністю сторонніх тіл (осколків) у легеневій тканині, з незначним порушенням функції дихання, хронічного післятравматичного головного болю. 
Поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини. 
Згідно Наказу №370 МОЗ України від 04.07.2007 – травма відноситься до тяжких.
Посттравматичний двобічний пневмофіброз з незначним порушенням функції зовнішнього дихання. Суб`єктивний шум у вухах.
Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
На підставі статей: 77в, 78в, 46в графи І Розкладу хвороб, графи ТДВ: придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВН3, навчальних центрах, закладах (установах) медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення охорони. 
Непридатний до служби у підрозділах спеціального призначення, ДШВ, МП, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах. 
29 вересня 2025 року позивач звернувся з рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 щодо недоотриманого грошового забезпечення збільшеного до 100000 гривень за періоди перебування у відпустці за станом здоров`я з 19 грудня 2024 року по 17 січня 2025 року та з 17 січня 2025 по 14 лютого 2025 та за періоди стаціонарного лікування з 14 лютого 2025 по 04 березня 2025 року. 
Жодної відповіді позивачем отримано не було, грошове забезпечення останній не отримав, у зв`язку із чим 05 листопада 2025 року представником позивача було направлено до відповідача адвокатський запит щодо надання інформацію про нарахування та виплату солдату ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень за періоди відпустки за станом здоров`я, а саме: з 19 грудня 2024 по 17 січня 2025 року та з 17 січня 2025 по 14 лютого 2025 та за періоди стаціонарного лікування з 14 лютого 2025 по 04 березня 2025 року. 
Однак, на момент падання позовної заяви до суду відповідь на адвокатський запит надана не була.
Вважаючи дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди згідно Постанови №168, у зв`язку із пораненням/травмою, пов`язаним із захистом Батьківщини, протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі – Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За приписами частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 №704 (далі – Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми “єПідтримка”, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Отже, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, підлягають включенню особи, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в тому числі:
- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;
- перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Тобто, виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду 100 000 грн. При цьому, таку винагороду зберігають за час відпустки після лікування, якщо поранення було важким, а ступінь важкості поранення визначають ВЛК. Під час лікування після поранення (без прив`язки до тяжкого), але обов`язково пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду 100 000 грн, а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду 100 000 грн отримують лише ті військовослужбовці, в кого поранення визнано тяжким за висновком ВЛК.
Згідно із пунктом 1 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі – Положення №402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Підпунктом “в” пункту 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: “Потребує”: відпустки за станом здоров`я на ___ календарних днів.
Згідно із підпунктом “а” пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: “Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини” - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Відповідно до пункту 6.11 глави 6 розділу ІІ Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).
Пунктом 6.13 глави 6 розділу ІІ Положення №402 визначено, що відпустка за станом здоров`я військовослужбовцям у мирний час надається на 30 календарних днів. За медичними показаннями після травм (поранень, контузій) або оперативного лікування ВЛК приймає постанову про потребу у відпустці за станом здоров`я на 45 або 60 календарних днів. За наявності медичних показань відпустка за станом здоров`я ВЛК продовжується на 30 календарних днів, а в окремих випадках - на 45 або на 60 календарних днів.
Згідно із пунктом 6.15 глави 6 розділу ІІ Положення №402 відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.
За приписами абзацу четвертого пункту 22.12 глави 22 розділу II Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.
Як встановлено судом, 30 жовтня 2024 року близько 14 год 00 хв. солдат ОСОБА_1 під час виконання бойового завдання внаслідок атаки FPV-дрону перебуваючи в районі населеного пункту Селидове, Донецької області отримав бойове травмування, а саме: вогнепальні осколкові поранення верхньої третини плеча та передньої поверхні грудної клітини зліва, що стверджується довідкою про обставини травми від 08.11.2024 №2044/ДТ.
У зв`язку з отриманим пораненням ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я, зокрема:
31.10.2024 позивача було евакуйоване до КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради, де він перебував на стаціонарному лікуванні до 02.11.2024 з діагнозом: МВТ, вогнепальні осколкові сліпі поранення правого плеча, передньої поверхні грудної клітини зліва проникаюче в плевральну порожнину. Лівобічний гемо пневмоторакс та інше, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №23435;
з 03.11.2024 по 20.11.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Хмельницька міська лікарня» з діагнозом: вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин надпліччя справа, проникаюче поранення грудної клітини зліва з наявністю сторонніх тіл металевої щільності, пошкодження частки лівої легені з розвитком гемо пневмотораксу та вразливим переломом грудинного відрізку лівої ключиці зі зміщенням відламків та інше що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №9787;
згідно довідки військово-лікарської комісії від 20.11.2024 №586 проведено медичний огляд ОСОБА_1 , рішення медичної (військово-лікарської) комісії встановлено діагноз: стан після вибухової травми (30.10.2024) вогнепального осколкового поранення м`яких тканин надпліччя справа, проникаючого поранення грудної клітки зліва з наявністю сторонніх тіл металевої щільності, пошкодження частки лівої легені з розвитком гемо пневмотораксу та взривним переломом грудинного відрізка лівої ключиці зі зміщенням відламків та інше.
Поранення, так, пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини травми відсутня).
Згідно Наказу №370 МОЗ України від 04.07.2007 – травма відноситься до тяжких.
Потребує відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів;
відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 19.12.2024 № 7900 проведено медичний огляд ОСОБА_1 , рішення медичної (військово-лікарської) комісії встановлено діагноз: стан після вибухової травми(30.10.2024) вогнепального осколкового поранення м`яких тканин надпліччя справа, проникаючого поранення грудної клітки зліва з наявністю сторонніх тіл металевої щільності, пошкодження частки лівої легені з розвитком гемопневмотораксу та взривним переломом грудинного відрізка лівої ключиці зі зміщенням відламків та інше.
Поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини. 
Згідно Наказу №370 МОЗ України від 04.07.2007 – травма відноситься до тяжких.
Потребує відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів;
відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 17.01.2025 №395 проведено медичний огляд ОСОБА_1 , рішення медичної (військово-лікарської) комісії встановлено діагноз: стан після вибухової травми(30.10.2024) вогнепального осколкового поранення м`яких тканин надпліччя справа, проникаючого поранення грудної клітки зліва з наявністю сторонніх тіл металевої щільності, пошкодження частки лівої легені з розвитком гемо пневмотораксу та взривним переломом грудинного відрізка лівої ключиці зі зміщенням відламків та інше.
Поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини. 
Згідно Наказу №370 МОЗ України від 04.07.2007 – травма відноситься до тяжких.
Потребує відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів.
з 14.02.2025 по 04.03.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області» з діагнозом: нестійка контрактура лівої верхньої кінцівки з больовим синдромом, стан після вибухової травми: вогнепального осколкового поранення м`яких тканин надпліччя справа, проникаючого поранення грудної клітки з пошкодженням верхньої частки лівої легені з розвитком гемопневмотораксу та переломом лівої ключиці та інше, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №іст.2233-108.
20.03.2025 за наслідком проведення медичного огляду ВЛК ВЧ НОМЕР_3 солдата ОСОБА_1 визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВН3, навчальних центрах, закладах (установах) медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення охорони. Непридатним до служби у підрозділах спеціального призначення, ДШВ, МП, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах. Тяжкість отриманої травма: ОСОБА_3 , ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.
При цьому, матеріалами справи, зокрема, виписками КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради, КП «Хмельницька міська лікарня», КНП «Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області» підтверджено, що ОСОБА_1 30.10.2024 отримав поранення, з 31.10.2024 евакуйований в КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради, з 03.11.2024 по 20.11.2024, з 20.11.2024 по 19.12.2024, з 19.12.2024 по 17.01.2025, з 17.01.2025 по 14.02.2025 та з 14.02.2025 по 04.03.2025 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках за станом здоров`я (реабілітації), у зв`язку із отриманим пораненням ТЯЖКИМ.
Відтак, зважаючи на обставини отриманої травми, викладені у довідці командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2024 №2044/ДТ та характер травми, суд вважає, що позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень, як такий, що перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках за станом здоров`я у період 31.10.2024 по 03.11.2024, з 03.11.2024 по 20.11.2024, з 20.11.2024 по 19.12.2024, з 19.12.2024 по 17.01.2025, з 17.01.2025 по 14.02.2025 та з 14.02.2025 по 04.03.2025.
При цьому суд критично ставиться до твердження представника відповідача у відзиві на позовну заяву, що на підставі рапорту командира 3 єгерської роти 1 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 від 20.02.2025 про неподання документів, що підтверджують законність відсутності на службі, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.02.2025 №53, солдата ОСОБА_1 – колишнього старшого стрільця-оператора 1 єгерського відділення 2 єгерського взводу 3 єгерської роти 1 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 , як такого, що не повернувся з відпустки до розташування частини було визнано таким, що самовільно залишив частину та було знято з грошового забезпечення з 17.02.2025, як на підставу відмови для виплати додаткового грошового забезпечення за час перебування на лікуванні та реабілітації, оскільки згідно долученої представником відповідача до відзиву довідки в/ч НОМЕР_1 про доходи ОСОБА_1 від 26.11.2025 №23943 за період з жовтня 2024 року по червень 2025 року, позивачу нараховувалося грошове забезпечення, що в свою чергу свідчить про те, що останній у вказаний період все ж таки перебував на грошовому забезпеченні в/ч НОМЕР_1 , а відтак має право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень, як такий, що перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках за станом здоров`я у період 31.10.2024 по 03.11.2024, з 03.11.2024 по 20.11.2024, з 20.11.2024 по 19.12.2024, з 19.12.2024 по 17.01.2025, з 17.01.2025 по 14.02.2025 та з 14.02.2025 по 04.03.2025.
Проте, доказів нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень, за період перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я з 19 грудня 2024 року по 17 січня 2025 року, з 17 січня 2025 року по 14 лютого 2025 року та з 14 лютого 2025 року по 04 березня 2025 року, відповідач суду не надав.
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В свою чергу, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності вчинення своїх дій.
Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача, суду слід зважати на ефективність такого захисту.
Ця мета визначена в статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При вирішенні даної справи, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (№ 65518/01; пункт 89), “Проніна проти України” (№63566/00; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, у спосіб прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати  ОСОБА_1  додаткової винагороди у розмірі 100 000 тис. грн. у відповідності до Постанови КМУ №168 в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 19 грудня 2024 року по 17 січня 2025 року, з 17 січня 2025 року по 14 лютого 2025 року та з 14 лютого 2025 року по 04 березня 2025 року, з урахуванням виплачених сум.
Керуючись ст.ст.2, 72-77, 90, 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 19 грудня 2024 року по 17 січня 2025 року, з 17 січня 2025 року по 14 лютого 2025 року та з 14 лютого 2025 року по 04 березня 2025 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 19 грудня 2024 року по 17 січня 2025 року, з 17 січня 2025 року по 14 лютого 2025 року та з 14 лютого 2025 року по 04 березня 2025 року, з урахуванням виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя Ю.Ю. Сорока