Провадження № 2о/712/70/26
Справа № 711/11709/25

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді – ПИРОЖЕНКО С.А.    
при секретарі – ШЕВЧЕНКО О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), зацікавлена особа: Державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори ШАЛДЕНКО Лариса Василівна (адреса: м. Черкаси, вул. Хрещатик 225) про встановлення факту сумісного проживання з померлою особою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту сумісного проживання з померлою особою, посилаючись на те, що 14 серпня 2024 року, вона звернулася до Першої Черкаської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_2 .
На підставі її заяви у Першій Черкаській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа за № 341/2024.
03 червня 2025 року, державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В., винесла постанову вих. № 976/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що спадкоємцем не була надана довідка про місце реєстрації та склад сім`ї померлого, тому нотаріус позбавлений можливості встановити осіб, які могли прийняти спадщину шляхом сумісного проживання з померлою особою та у зв`язку з цим перевірити коло спадкоємців.
14 січня 2025 року, УМВС росії „Макеєвське” відділ з питань міграції, що підпорядковується міністерству внутрішніх справ по донецькій народній республіці, надало лист № 47/3-31, щодо інформації, про місце проживання ОСОБА_3 , який був зареєстрований з адресою: АДРЕСА_3 з 21.01.1992 року. Відповідно до адресної карточки, що додається до вказаного листа, ОСОБА_2 , була зареєстрована разом з ОСОБА_3 , з 12.05.2017 року, з адресою: АДРЕСА_3 . 
При цьому, вказана довідка була видана в м. Макіївка Донецької області, яке увійшло до переліку тимчасово окупованих населених пунктів. Таким чином, документи, видані на тимчасово окупованій території не дають підстав у встановленому законом порядку оформити спадкові права після смерті свого чоловіка.
У зв`язку з цим, просить встановити факт сумісного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Ухвалою від 19 січня 2026 року заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку окремого провадження.
Заявниця до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримала та просила її задовольнити.
Представник зацікавленої особи до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у вирішенні справи поклався на розсуд суду.
У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася.
Суд, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.
Як встановлено в судовому засіданні, 14 серпня 2024 року, заявниця ОСОБА_2 звернулася до Першої Черкаської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_2 .
На підставі її заяви у Першій Черкаській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа за № 341/2024.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 серпня 2024 року встановлено факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території міста Макіївка, Донецької області.
На підставі вказаного рішення Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 15 серпня 2024 року видано Свідоцтво про смерть ОСОБА_3 .
03 червня 2025 року, державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В., винесла постанову вих. № 976/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що спадкоємцем не була надана довідка про місце реєстрації та склад сім`ї померлого, тому нотаріус позбавлений можливості встановити осіб, які могли прийняти спадщину шляхом сумісного проживання з померлою особою та у зв`язку з цим перевірити коло спадкоємців.
14 січня 2025 року, УМВС росії „Макеєвське” відділ з питань міграції, що підпорядковується міністерству внутрішніх справ по донецькій народній республіці, надало лист № 47/3-31, щодо інформації, про місце проживання ОСОБА_3 , який був зареєстрований з адресою: АДРЕСА_3 з 21.01.1992 року. Відповідно до адресної карточки, що додається до вказаного листа, ОСОБА_2 , була зареєстрована разом з ОСОБА_3 , з 12.05.2017 року, з адресою: АДРЕСА_3 . 
При цьому, вказана довідка була видана в м. Макіївка Донецької області, яке увійшло до переліку тимчасово окупованих населених пунктів. Таким чином, документи, видані на тимчасово окупованій території не дають підстав у встановленому законом порядку оформити спадкові права після смерті свого чоловіка.
Вказує, що встановлення факту постійного проживання разом з померлим, необхідне з метою оформлення спадщини.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).
При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Факт сумісного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадщини, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт сумісного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Керуючись ст.ст. 12-13, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: