КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 756/17797/25

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6663/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П., 

розглянувши у порядку письмового провадженняцивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Шролик І.С.,-

встановив:

У жовтні 2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» звернулось до суду із названим позовом.
ТОВ «Фінпром Маркет» просило стягнути з ОСОБА_1 : заборгованість за договором позики № 1766681 в розмірі 15 348 грн 00 коп., що складається із: основної суми заборгованості у розмірі 5 000 грн 00 коп. та заборгованості по відсотках у розмірі 10 348 грн 00 коп.; сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 грн 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 лютого 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кошти у розмірі 5 000 грн 00 коп. Знижена процентна ставка - 1, 99 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2, 70 %.
21 червня 2021року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором.
03 квітня 2023року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу, за яким позивач набув право вимоги до  ОСОБА_1 закредитним договором.
ТОВ «Фінпром Маркет» зазначало, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 15 348 грн 00коп., яка підлягає стягненню в судовому порядку.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року названий позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики № 1766681 від 11 лютого 2021 року в розмірі 15 348 грн 00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі судового збору 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 грн 00 коп.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1  просить рішення суду від 08 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне встановлення обставин, які мають значення для справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеностіненалежного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Суд першої інстанції вважав обґрунтованими вимоги «Фінпром Маркет» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором позики № 1766681 в розмірі 15 348 грн 00 коп., що складається із: основної суми заборгованості у розмірі 5 000 грн 00 коп. та заборгованості по відсотках у розмірі 10348 грн 00 коп.
Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції.
Встановлено, що 11 лютого 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кошти у розмірі 5 000 грн 00 коп. Знижена процентна ставка - 1, 99 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2, 70 %.
21 червня 2021року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором. Вказане підтверджується копією договоруфакторингу № 2106 від 21 червня 2021 року та реєстром права вимоги № 1.
03 квітня 2023року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу, за яким позивач набув право вимоги до  ОСОБА_1 закредитним договором. Вказане підтверджується копією договоруфакторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року та реєстром боржників.
Обгрунтовуючи позов, ТОВ«Фінпром Маркет» зазначало, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку у розмірі 15 348 грн 00 коп.
На підтвердження позовних вимог ТОВ «Фінпром Маркет» надало копію: договору позики № 1766681 від 11 лютого 2021 року; розрахунку заборгованості; довідки про ідентифікацію; довідки про перерахування кредитних коштів; договору факторингу № 2106 від 21 червня 2021 року; реєстру права вимоги № 1; договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року; реєстру боржників. Вказані додатки досліджені судом у підсистемі «Едектронний суд».
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбуваєтьсяв  інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, для прийняття пропозиціїукласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору,укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Звертаючись до суду із позовом ТОВ «Фінпром Маркет» надало належні та допустимі докази укладення електронного кредитного договору № 1766681 від 11 лютого 2021 року між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Сума кредиту - 5 000 грн 00 коп. Відповідачем підписано договір за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, зазначено номер телефону та адресу електронної пошти.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договори про надання фінансового кредиту між первісним кредитором та відповідачем не були б укладені.
Доказів того, що персональні дані ОСОБА_1  (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариством для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем не надано. 
Колегія суддів звертає увагу, що договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Відтак, підписання відповідачем договору позики від 11 лютого 2021 року підтверджено належними та допустимими доказами.
Згідно копії довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» кредитні кошти у розмірі 5 000 грн 00 коп. перераховано позичальнику на платіжну картку № НОМЕР_1 11 лютого 2021 року. Вказаний номер картки зазначено у підписаному відповідачем договорі про надання споживчого кредиту. 
Так, ст. 31 Закону України «Про платіжні послуги» прямо зобов`язує платіжного оператора надавати детальну інформацію про платіжну операцію (ч. 4 для платника, ч. 5 для отримувача, а також ч. 3, якщо є послуга ініціювання платежу). Це підтверджує право кредитора (як платника) та позичальника (як отримувача) вимагати таку інформацію.
Пункти 4 та 5 частини 4 та 5 вказаної статті відповідно чітко визначають, яка інформація має бути надана після виконання операції. Це включає: відомості для ідентифікації операції (що є суттю звіту/листа, який кредитор отримує від платіжного оператора); інформацію про отримувача (номер картки/рахунку позичальника), суму платіжної операції, дату і час зарахування коштів на рахунок отримувача.
Первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» є фінансовою, а не банківською установою. Враховуючи положення Закону України «Про платіжні послуги», інформаційний лист платіжного сервісу (платіжної системи), через який здійснювалося перерахування коштів, є первинним обліковим документом, що підтверджує факт здійснення платіжної операції та всі її реквізити.
Надана позивачем інформаційна довідка ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» містить інформацію про перерахування коштів на банківську картку № НОМЕР_2 , визначену відповідачем в договорі позики, що у сукупності з іншими доказами, такими як укладений договір та розрахунок заборгованості, належним чином підтверджує факт надання кредитних коштів відповідачу у розмірі 5 000 грн 00 коп.
Вказане спростовує доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу.
Враховуючи вищевикладене, а також доведеність невиконання відповідачем свого зобов`язання щодо сплати заборгованості за договором позики, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність вимог ТОВ «Фінпром Маркет» про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 5 000 грн 00 коп.
Апеляційний суд не погоджується із розміром заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню із відповідача.
Встановлено, що договір позики № 1766681 укладено між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 11 лютого 2021 року.
Згідно п. 4.2 договору ОСОБА_1 підтвердив, що зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації йому зрозумілі. Відповідач зазначив, що правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об?єм зобов?язань йому зрозумілі.
Відповідно до п. 6.5 правил про надання грошових коштів у позику, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.
Враховуючи умови договору, з якими погодився ОСОБА_1 ,було встановлено автопролонгацію строку кредитного договору, але на термін не більше 90 днів, тобто із 11лютого 2021 року по 12травня 2021 року.
Відтак, нараховані позивачем відсотки за користування кредитними коштами після 12 травня 2021 року не підлягають стягненню з ОСОБА_1 , оскільки суперечать умовам кредитного договору № 1766681 від 11 лютого 2021 року.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц сформулювала правовий висновок, згідно з яким, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Після закінчення граничного строку пролонгації, визначеного договором, договірна процентна ставка не застосовується, а правовідносини переходять у сферу дії статті 625 ЦК України (нарахування інфляційних втрат та 3% річних).
Так, відповідно до долученого до матеріалів справи розрахунку, заборгованість за відсотками відповідача нараховано із 11 лютого 2021 року по 26 травня 2021 року.
Колегія суддів вважає, щоз ОСОБА_1  на користь позивача підлягають стягненнювідсотки в межах строку кредитного договору із 11 лютого 2021 року по 12травня 2021 року у розмірі 8 955 грн 00 коп.
Висновок суду першої інстанції про стягнення із відповідача на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за відсотками у розмірі 10 348 грн 00 коп. є необґрунтованим.
З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для підготовки позовної заяви, колегія суддів вважає, що зазначені «Фінпром Маркет» витрати на правничу допомогу у розмірі 4 500 грн 00 коп. є достатньо обґрунтованими та не є завищеними.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 08 грудня 2025 року в частині стягнення з відповідача заборгованості та судового зборупідлягає зміні, шляхом зменшення розміру заборгованості з 15 348 грн 00 коп. до 13 955 грн 00 коп., та розміру судового збору з 2 422 грн 40 коп. до 2 204 грн 40 коп.
Сплачений представником ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з позивача на користь відповідача пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 327 грн 00 коп.
Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-  
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості та судового зборузмінити, зменшивши розмір кредитної заборгованості з 15 348 грн 00 коп. до 13 955 грн 00 коп., та розмір судового збору з 2 422 грн 40 коп. до 2 204 грн 40 коп.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 327 грн 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 03 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко