ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/11605/25      Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/778/26     Барабанова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП     Доповідач – Кружиліна О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ  - Кружиліної О.А.,
за участю секретаря    - Михайлюка А.В.,
захисника      - Константінеді О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Константінеді Олександра Миколайовича на постанову судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 09 січня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 09.01.2026 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Не погодившись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_1 – адвокат Константінеді О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що при винесенні постанови суддя грубо порушив норми матеріального та процесуального права, безпідставно не врахував доводи сторони захисту, викладені в письмових запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення, та розглянув справу за відсутності захисника ОСОБА_1 – адвоката Константінеді О.М., який подавав клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Вказує, що поліцейськими було порушено вимоги статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки не повідомлено водію про причини його зупинки.
При цьому, в матеріалах справи не міститься доказів, на яких зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . 
Зазначає, що поліцейські ввели ОСОБА_1 в оману, оскільки повідомили останньому що складання протоколу про адміністративне правопорушення забезпечить йому подальшу свободу і можливість піти додому.
Посилається, що наявний в матеріалах справи відеозапис є неналежним доказом у справі, оскільки він є неповним, не відтворює події з моменту зупинки транспортного засобу та не містить фіксування факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Звертає увагу, що поліцейськими не проводився огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, у зв`язку з чим подальша вимога про проходження водієм такого огляду в закладі охорони здоров`я є протиправною.
Крім того, поліцейськими не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейським Науменко Д.І., в той час як направлення водія на огляд в заклад охорони здоров`я та рапорт складені поліцейською Ковтун І.Г, що свідчить про їх недопустимість як доказу.
Вважає, що електросамокат не є транспортним засобом, а ОСОБА_1 – водієм в розумінні ПДР України та статті 130 КУпАП.
Будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення апеляційного перегляду не надав, про причини неявки не повідомив.
Заслухавши думку захисника ОСОБА_1 – адвоката Константінеді О.М., виходячи з положень статей 268, 294 КУпАП, апеляційний суд приходить висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 – адвоката Константінеді О.М., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад даного правопорушення, який виразився у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено, що у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції врегульовано нормами статті 266 КУпАП та положеннями «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі – Інструкція).
Частиною 1 статті 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до частини 4 статті 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Крім того, відповідно до пункту 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Вказані положення кореспондуються з пунктом 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами)».
Судовим розглядом встановлено, що 04.11.2025 о 13:25 у м. Харкові по пр-ту Аерокосмічному, 22В, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KUGOO KIRN M4 PRO», де був зупинений поліцейськими у зв`язку з порушенням ним ПДР України, а саме відсутністю захисного шолому. Під час спілкування з водієм поліцейські виявили в останнього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. На пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.
Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння зафіксована на нагрудну камеру поліцейського, відповідно до вимог статті 266 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Відеозапис долучений до протоколу про адміністративне правопорушення.
Внаслідок зазначених подій, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 503099 від 04.11.2025 за невиконання водієм ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.
Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному їх дослідженні в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.
Апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддею, відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП на підставі наявних в матеріалах справи доказів, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Доводи захисника про те, що відеозапис є неналежним доказом апеляційний суд вважає безпідставними та зазначає наступне.
Частиною 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Наявні в матеріалах справи відеозаписи цілком відображають обставини, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 503099 від 04.11.2025 за частиною 1 статті 130 КУпАП
Доводи апеляційної скарги захисника про порушення поліцейськими вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» не знаходять свого обґрунтованого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.
З відеозаписів, долучених до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 керував електросамокатом по пр-ту Аерокосмічному в напрямку вул. Вернадського, де був зупинений поліцейськими. Під час спілкування з поліцейськими факту керування не заперечував.
Крім того, з відеозаписів вбачається, що поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та наслідки відмови у виді складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника про введення поліцейськими в оману ОСОБА_1 ..
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що поліцейськими порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння, а саме те, що йому не запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, є безпідставними, з огляду на наступне.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.07.2025 у справі № 990CGC/9/25, Суд звернув увагу, що приписи статті 266 КУпАП, якщо їх застосовувати без системного зв`язку з наведеними вище приписами Порядку № 1103 й Інструкції № 1452/735, а також не враховувати мету адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП і процедур, встановлених задля фіксації відповідних правопорушень, справді можуть допускати таке буквальне тлумачення, за якого огляд водія із використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу поліцейський проводить у випадку кожного виду сп`яніння, а не тільки алкогольного. 
Проте згідно із частиною шостою статті 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Приписи розділу II Інструкції № 1452/735 щодо огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу застосовуються лише до процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а до процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння незастосовні. 
На це вказує і пункт 12 розділу II Інструкції № 1452/735, відповідно до якого в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І Інструкції № 1452/735, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, при наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння, огляд на стан такого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів поліцейським не проводиться.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності в матеріалах справи відомостей про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, апеляційний суд вважає слушними, однак такими, що не спростовують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що електросамокат не відповідає поняттю транспортного засобу, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Відповідно до пункту 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до практики Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду слідує, що будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Із визначеного випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном.
У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 заначено, якщо транспортний засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням засобу, характеристика як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Отже, коли електросамокат служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом – електросамокатом, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився.
Отже, за змістом наведених норм законодавства України, електроскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами.
Доводи апеляційної скарги про розгляд справи суддею без участі захисника, який подав клопотання про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції, заслуговують на увагу, та є підставами для звернення уваги судді щодо суворого дотримання процесуальних прав осіб, які беруть участь в провадженні у справах про адміністративне правопорушення, щодо належного забезпечення можливості реалізації цими особами своїх прав, передбачених статтями 268, 271 КУпАП.
Разом з цим, апеляційний суд вважає, що ці обставини не є підставами для скасування постанови судді, з огляду на поновлене порушене право під час апеляційного перегляду справи.
Інші доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновків судді щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.
З урахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.
У зв`язку з наведеним, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 – адвоката Константінеді О.М., апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 09.01.2026 та закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 1, 7, 23, 130, 245, 251, 252, 256, 266, 276, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Константінеді Олександра Миколайовича – залишити без задоволення.
Постанову судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 09 січня 2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Харківського 
апеляційного суду О.А. Кружиліна