КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/4950/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/37562/24
12 лютого 2026року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А.
при секретарі - Можарівській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 - адвоката Бабенка Сергія Сергійовича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Чекулаєва С.О., у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Інвестмент Груп», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юр-Капінос Андрій Євгенович, Голосіївський відділ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просила визнати виконавчий напис, вчинений 01.08.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є., що зареєстрований в реєстрі за номером 4346, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що не підлягає виконанню.
Позов мотивовано тим, що 14.07.2010 року між АБ «Діамант», правонаступником якого є ПАТ «Діамантбанк», як кредитором, та ТОВ «Деко-Стиль», як позичальником, був укладений договір кредитної лінії № 073 відповідно до умов якої банк надав ТОВ «Декор-Стиль» кредит у розмірі 1 700 000,00 гривень, зі сплатою процентів у розмірі 25% річних строком до 13.07.2011 року.
Для забезпечення вказаного договору кредитної лінії, 19.08.2010 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та банком був укладений договір іпотеки №073-5, згідно умов якого іпотекодавці передали в іпотеку банку нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
01.08.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за №4346, яким запропоновано звернути стягнення на вказану вище квартиру, що була предметом іпотеки.
Позивач стверджує, що про існування оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса вона дізналася у липні 2024 року, коли після накладення арешту на її банківські рахунки, представником був надісланий адвокатський запит та отримана копія виконавчого напису нотаріуса, який став підставою для відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1.
Підставами для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню позивач вказує те, що:
-у документах, на підставі яких вчинявся оскаржуваний виконавчий напис, відсутні докази безспірності розміру заборгованості боржника перед стягувачем;
-позивачем не було отримано письмову вимогу про усунення порушення зобов`язання, що є суттєвим порушенням процедури вчинення виконавчого напису;
-вчинення оскаржуваного виконавчого напису відбулося з порушенням вимог, встановлених статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та частини 288 розділу 32 Глави ІІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що під час розгляду справи  не знайшли своє підтвердження обставини з якими позивач пов`язував наявність підстав для визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 26 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бабенко С. С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги заявник вказує на те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив дотримання нотаріусом вимог щодо вчинення виконавчого напису та безспірності заборгованості Боржника перед Стягувачем.
Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.
Разом з тим, оскаржуваний Виконавчий напис було вчинено нотаріусом за відсутності документів, які є необхідними для встановлення факту безспірності заборгованості у розмірі, який зазначений у Виконавчому написі. За таких умов, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед Банком є безспірним.
Отже, нотаріус не мав права на вчинення виконавчого напису, оскільки не мав у своєму розпорядженні доказів безспірності заборгованості позивача перед банком.
Системний аналіз норм чинного законодавства дозволяє дійти висновку, що безспірною є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме у заявленому розмірі.
Суд першої інстанції не дослідив доводи позивача щодо не отримання останньою письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання, що є суттєвим порушенням процедури вчинення оскаржуваного виконавчого напису.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду висловленого у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.
Отже, враховуючи висновки Верховного Суду у зазначеній справі, очевидним є необхідність дослідження судами в аналогічних справах факту направлення чи не направлення та отримання чи не отримання боржником вимоги банку.
Оскільки позивачем не було отримано письмову вимогу про усунення порушення зобов`язання, що є суттєвим порушенням процедури вчинення виконавчого напису, вчинення оскаржуваного Виконавчого напису нотаріусом є неправомірним, а сам Виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.
Крім того, відповідно до ч. 288 Розділу 32 Глави ІІІ Інструкціі про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа, що встановлює заборгованість (нотаріально посвідчені угоди, опротестований вексель та ін.) Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, то він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку.
Однак, у порушення зазначених вище норм законодавства, нотаріусом не було вчинено оскаржуваний виконавчий напис на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, що ще раз підтверджує необхідність визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконання.
В судовому засіданні представник позивача  ОСОБА_1 адвокат Дуднік М.А. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», Голосіївський відділ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ТОВ «Кредит Інвестмент Груп» в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляд справи повідомлялись засобами електронного зв`язку. Відповідно до звітів про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, поштова кореспонденція була доставлена 
10 лютого 2026 року до Київського апеляційного суду від приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Юр-Капінос А.Є. надійшла заява про розгляд справи без його участі. 
З огляду на вище викладенеколегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 14.07.2010 року між АТ «Діамант», правонаступником якого є ПАТ «Діамантбанк», як кредитором, та ТОВ «Деко-Стиль», як позичальником, був укладений договір кредитної лінії №073 відповідно до умов якої банк надав ТОВ «Декор-Стиль» кредит у розмірі 1 700 000,00 гривень, зі сплатою процентів у розмірі 25% річних строком до 13.07.2011 року.
19.08.2010 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та банком був укладений договір іпотеки №073-5, згідно умов якого іпотекодавці передали в іпотеку банку нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
01.08.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А. Є. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований за №4346, яким запропоновано звернути стягнення на вказану вище квартиру, що була предметом іпотеки.
02.09.2011 року відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Діамантбанк» боргу у розмірі 879 123,72 грн на підставі виконавчого напису нотаріуса № 4346 від 01.08.2011 року.
30.09.2011 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про призначення експерта у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1.
29.11.2011 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1.
У період з 2011 року по 2016 рік виконавче провадження ВП НОМЕР_1 неодноразову зупинялося та поновлювалося.
03.03.2025 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1.
У постанові вказано, що згідно протоколу №194326 від 31.08.2016 року квартира АДРЕСА_2 була реалізована. Залишок нестягненої суми за виконавчим документом 0 гривень; сума стягнутого виконавчого збору/сума стягнутої винагороди приватного виконавця 87 912,37 гривень.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (тут і далі в редакції, чинній на час вчинення нотаріальної дії) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема діюча на момент вчинення нотаріальної дії Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (далі - Інструкція).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та розділ 32 Інструкції.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з пунктом 283 Інструкції для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу буде необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Вчинення виконавчого напису за заявою одного з іпотекодержателів здійснюється нотаріусом після спливу десяти днів з дня одержання іншими іпотекодержателями письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі отримання письмової заяви від попереднього іпотекодержателя, який має вищий пріоритет, про припинення звернення стягнення на предмет іпотеки виконавчий напис нотаріусом не вчиняється. Виконавчий напис на іпотечному договорі, що передбачає задоволення вимоги іпотекодержателя за основним зобов`язанням, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами основного зобов`язання, вчиняється нотаріусом за умови подання іпотекодержателем документів, достатніх для встановлення безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до пункту 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у згаданому Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, що зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Інструкції.
Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (статті 50 Закону).
За результатами аналізу наведених норм можна зробити такі висновки.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений Інструкцією, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень, письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки 
Враховуючи наведене, встановивши фактичні обставини, що мають значення для справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виконавчий напис вчинений 01.08.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А. Є., що зареєстрований в реєстрі за № 4346, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає вимогам законодавства.
Колегія суддів з такими висновками погоджується та вважає, що заявляючи вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач у встановленому законом порядку не довела, що виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріуса України та умов укладеного сторонам договору.
З цього приводу, колегія суддів звертає увагу, що виконавчий напис нотаріуса від 01.08.2011 року № 4346 вже був предметом судового розгляду з тими ж учасниками спору.
Так, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 21.06.2012 року в справі № 2-4632/11, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «Діамантбанк», треті особи:  ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, приватний нотаріус КМНО Юр-Капінос Андрій Євгенович, ТОВ «Деко-Стиль», про визнання виконавчого напису нотаріуса від 01.08.2011 року № 4346 таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.
Вказаним судовим рішенням встановлено, що для вчинення виконавчого напису, стягувач надав докази та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відмовляючи у задоволенні вимог в справі № 2-4632/11 суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що виконавчий напис нотаріусом було вчинено з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріуса України та умов укладеного сторонам договору.
Тобто правомірність вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису від 01.08.2011 року № 4346 встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Враховуючи наведене, судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають наявним у матеріалах справах доказам, а наведені заявником в апеляційній скарзі доводи таких висновків не спростовують. 
Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2025 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.
Керуючись статтями 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Бабенка Сергія Сергійовича залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2026 року.

Головуючий Судді